Як-141
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Як-141 | |
---|---|
![]() | |
Як-141 | |
Призначення: | палубний винищувач вертикального злету та приземлення |
Перший політ: | 9 березня 1987 року |
Розробник: | ДКБ ім. Яковлєва |
Виробник: | Саратовський авіаційний завод |
Всього збудовано: | 4 [1][2] |
Модифікації: | Як-141У. |
Конструктор: | О .О. Левинських (1973—1982) В. Н. Павлов (1982—1988) К. Ф. Попович (1988—1992) |
Екіпаж: | 1 особа |
МШ біля землі: | 1250 км/год |
МШ на висоті: | 1800 км/год |
Бойовий радіус: | 900 км |
Практична стеля: | 15000 м |
Швидкопідйомність: | 75 м/с |
Довжина: | 18,3 м |
Висота: | 5 м |
Розмах крила: | 10,1 м |
Площа крила: | 31,7 м² |
Шасі: | триколісне з носовою стійкою, носова стійка прибирається по польоту, основні - у фюзеляж у напрямку до нього |
Максимальна злітна: | 15800 кг |
Двигуни: | Р79В-300 |
Тяга (потужність): | 1×9000 кгс |
Тяга форсажна: | 1×15500 кгс |
Гарматне озброєння: | 30-мм авіаційна гармата ГШ-30-1, |
Боєзапас: | 150 патронів |
Кількість точок підвіски: | 5 |
Маса підвісних елементів: | Максимальна маса бойового навантаження при злеті з пробігом - 2000 кг, при вертикальному злеті - 1000 кг. кг |
Підвісне озброєння: | Пускові блоки НАР калібром від 80 до 240 мм;
|
![]() |
Як-141 (за класифікацією НАТО: Freestyle) — другий у світі (після EWR VJ 101) надзвуковий багатоцільовий літак вертикального злету та приземлення (ЛВЗП).
Довгий час залишався єдиним у світі літаком з подібними характеристиками (у США у 2006 розробили надзвуковий літак F-35, перший політ відбувся у 2009, з укороченим злетом і вертикальною посадкою). Був призначений для перехоплення повітряних цілей і ведення ближнього маневреного бою, а також для завдання ударів по наземних і надводних цілях. Винищувач можуть експлуатувати зі злітно-посадочних майданчиків обмежених розмірів і в корабельних умовах. Зліт — вертикальний або з коротким розгоном, посадка — вертикальна або з коротким пробігом. Можлива експлуатація з пошкоджених аеродромів.
У 1970-х роках у ВМФ СРСР почали надходити авіаносні крейсери проекту 1143 «Кречет». Це були перші радянські кораблі подібного класу. Їхнє авіакрило складалися зі штурмовиків Як-38. Проте ці літаки, зважаючи на свою новизну, мали ряд істотних недоліків, головним з яких був дуже маленький бойовий радіус (250—370 км). Тому в 1981—1982 роках ОКБ Яковлєва на основі модернізованого штурмовика Як-38М розробило проєкт багатоцільового літака Як-38МП, головною відмінністю якого була установка на борту багаторежимної РЛС, що забезпечує застосування ракет класу «повітря — повітря» середньої дальності та «повітря — корабель» з самонаведенням на кінцевій ділянці польоту. Тоді ж ОКБ захистило ескізний проєкт нового дозвукового ЛВЗП Як-39, який мав розрахункову дальність польоту в 1,6 разів більшу, ніж у Як-38М, а також комплекс керованого ракетного озброєння нового покоління.[1]
Однак ці проєкти так і не реалізували. Вирішили відмовитися від подальшої модернізації Як-38 і створити замість цього новий літак — надзвуковий ЛВЗП Як-41, здатний протидіяти основним корабельним літакам ймовірного супротивника.
У тактико-технічному рішенні для нього визначалося наступне коло вирішуваних бойових завдань:
- перехоплення повітряних цілей у всьому діапазоні висот польоту,
- завоювання переваги в повітрі, знищення наземних і надводних цілей.[1]
9 березня 1987 року літак, що отримав офіційне позначення Як-141, було вперше піднято в повітря льотчиком випробувачем А. А. Синіциним і зробив свій перший політ з літакового профілю. 29 грудня 1989 року відбувся перший політ в режимі висіння. З 21 вересня 1991 р. випробування літаків проводилися на борту ТАКР «Адмірал Флоту Радянського Союзу Горшков» — у цей день льотчиком А. А. Синіциним була здійснена перша посадка. У той же день В. А. Якимів привів другий літак. Метою випробувань було визначення сумісності літака і його систем з кораблем, а також відпрацювання екстреного старту — поперек польотної палуби прямо з технічної позиції. Однак до відпрацювання другого пункту справа не дійшла через аварію. 5 жовтня (за іншими даними 3 жовтня) 1991 року В. А. Якимову при підході до корабля не вдалося вчасно погасити швидкість літака. Льотчик, щоб не вийти за межі палуби, різко збільшив кут тангажу для гальмування, просів і вдарився опорами шасі об палубу. У результаті пробоїни в баку почалася пожежа і пілот катапультувався[1].
До літа 1992 року обидва літаки разом виконали більше 250-ти польотів. У процесі випробувань встановили 12 світових рекордів швидкопідйомності і висоти польоту з вантажем. Вперше Як-141 показали світовій громадськості на авіакосмічному салоні у Фарнборо 6-13 вересня 1992 року, де його високо оцінили. Важка економічна обстановка, що склалася після розпаду СРСР, поставила хрест на подальших випробуваннях цього літака, хоча за неперевіреними даними[джерело?] такі країни, як Італія, Індія, Аргентина висловлювали бажання придбати його для своїх ВПС.
Як-141 здатний здійснювати зліт шістьма способами:
- Звичайним способом — при цьому сопло ПМД зберігає положення в 0°, а підйомні двигуни відключені.
- З коротким розгоном — при цьому після початку руху запускаються підйомні двигуни, а сопло ПМД починає змінювати кут напрямку тяги до 62°. Довжина розбігу при цьому становить близько 120 метрів.
- З коротким розгоном та використанням затримуючих пристроїв — використовується при базуванні на авіанесучих кораблях. Щоб літак не зрушив з місця під дією тяги двигуна, на палубі ТАКР встановлюються спеціальні затримувачі коліс шасі. Розбіг при цьому скорочується майже вдвічі і становить близько 60-80 метрів.
- З надкоротким розбігом — тут також використовуються затримувачі, але при цьому ще до початку розбігу сопло ПМД повернене на кут 62° , а підйомні двигуни запущені. Розбіг скорочується до 6 метрів.
- З використанням трампліна — передбачався для базування «Яків» на ТАКР проектів 1143.5, 1143.6 і 1143.7.
- Вертикально — при цьому включені підйомні двигуни, а сопло ПМД відхилено на максимальний кут в 95° , двигун дозволяє злітати з будь-якою швидкістю.
Посадка Як-141 може здійснюватися двома способами:
- Звичайним способом — для цього на літаку мається гальмівний парашут.
- Вертикально — передбачався для використання при базуванні на авіанесучих крейсерах.
Всього за час випробувань на двох льотних зразках Як-141 здійснили більше 250-ти польотів. Нижче наведено список найбільш важливих із них.
Усього було побудовано чотири дослідних літака, з них два для стендових і два для льотних випробувань:
- Літак без бортового номера — використовувався для статичних випробувань.
- Літак з б/н 48 — призначався для випробувань на стенді сил і моментів, а також відпрацювання функціонування силової установки.
- Літак з б/н 75 — льотний екземпляр, багаторазово демонструвався на міжнародних авіасалонах з новим б/н 141, зараз перебуває в Музеї Військово-Повітряних Сил РФ у Моніно.
- Літак з б/н 77 — передсерійний льотний екземпляр, 5 жовтня 1991 зазнав аварію і пізніше був відновлений як музейний експонат.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b3/Yakovlev_Yak-41M_%28Yak-141%29_three-view_silhouette.png/250px-Yakovlev_Yak-41M_%28Yak-141%29_three-view_silhouette.png)
Джерело[2]
- Екіпаж: 1 людина
- Довжина: 18,3 м
- Розмах крила:
- У складеному стані: 5,9 м
- У розгорнутому положенні: 10,1 м
- Висота: 5 м
- Площа крила: 31,7 м ²
- Маса:
- Максимальна злітна маса:
- При розбігу 120 м: 19500 кг
- При вертикальному злеті: 15800 кг
- Маса палива:
- Усередині: 4400 кг
- У ПТБ: 1750 кг
- Максимальна злітна маса:
- Навантаження на крило:
- При максимальній злітній масі: 615/498 кг/м ²
- Двигун:
- Тип двигуна:турбореактивний двоконтурний з форсажною камерою і керованим вектором тяги
- Модель: «Р79В-300»
- тяга:
- Максимальна: 1 × 9000 кгс
- На форсажу: 1 × 15500 кгс
- Маса двигуна: 1850 кг
- Керування вектором тяги:
- тягооснащеність:
- При максимальній злітній масі: 0,78/0,98 кгс/кг
- Максимальна швидкість:
- На висоті: 1800 км/год (1,7 М)
- Біля землі: 1250 км/год (1,05 М)
- Перегоночна дальність (при ВВП):
- На висоті: 1400 км
- Біля землі: 650 км
- Практична дальність:
- На висоті:
- Без ПТБ: 1400 км
- З ПТБ: 2100 км
- Біля землі: 1010 км
- На висоті:
- Практична стеля: 15000 м
- Довжина розбігу: 120 м (або вертикальний зліт)
- Максимальне експлуатаційне перевантаження: 7 g
- Гарматне: 30-мм авіаційна гармата ГШ-30-1, 150 патронів
- Бойове навантаження: 3000 кг
- Точки підвіски: 6
- Варіанти підвіски:
Зібрані моделі літака були присутні в лінійці продукції наступних фірм:
- Берне Л. Як-141 — сверхзвуковая «вертикалка» (рус.) // Крылья Родины. — М., 1994. — № 4. — С. 1—4. — ISSN 0130-2701.
- Берне Л. Як-141 — сверхзвуковая «вертикалка» (рус.) // Крылья Родины. — М., 1994. — № 5. — С. 1—2. — ISSN 0130-2701.
- Берне Л. Як-141 — сверхзвуковая «вертикалка» (рус.) // Крылья Родины. — М., 1994. — № 6. — С. 1—4. — ISSN 0130-2701.
- Колногоров В. Последний самолёт Советского Союза (рус.) // Авиамастер. — М., 2003. — № 7. — С. 2—12.
- Yefim Gordon. Yakovlev Yak-36, Yak-38 & Yak-41: The Soviet 'Jump Jets' / Translation by Dmitriy Komissarov. — Hinckley, England, UK: Midland Publishing, 2008. — P. 101—131, 139—141. — 145 p. — ISBN 978-1-85780-287-0
- # top2 Як-141
- Фотографії Як-141 з музею в Моніно
- Кадри аварії Як-141 на авіаносці «Адмірал Горшков» 3 жовтня 1991
Серійні |
|
---|---|
Дослідні і малосерійні |
|
Проєкти |
Авіаційна техніка ДКБ імені Яковлєва | |
---|---|
Винищувачі/Перехоплювачі | |
Штурмовики |
|
Спеціальні | |
Бомбардувальники | |
Транспортні літаки |
|
Пасажирські літаки | |
Експериментальні |
|
Тренувальні та спортивні літаки | |
Багатоцільові літаки |
|
Планери | |
Безпілотні | |
Гелікоптери |
![]() |
Це незавершена стаття з авіації. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.