Іжора
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Іжора | |
---|---|
![]() Іжорський прапор ![]() Іжорка в святковому вбранні, 18 сторіччя | |
Кількість | в Росії 266 осіб (2010 р.) |
Ареал | Ленінградська область, Фінська затока Росія |
Близькі до | водь |
Мова | іжорська мова |
Релігія | православ'я |
Іжора — угрофінський народ. Сучасна територія розселення: Ленінградська область, на південному березі Фінської затоки, між Нарвою й Ломоносовим. Край Іжори називається Іжорія, або Інгерманландія (іжорське інгерін маа (що значить «іжорська земля») і шведське ланд («земля», «провінція»)).
У XVIII сторіччі іжорців налічувалося близько 14,5 тисячі, наприкінці XIX сторіччя — понад 20 тисяч., 1926 р. — 16030 осіб.
1100 іжор в 1959 році і близько 800 в усіх наступних переписах. Перепис 2002-го року виявив 327 іжорців. Планова асиміляція і залякування, а також репресії щодо мови, шкіл і писемності, депортація під час війни змусило іжорців приховувати свою національність і не розмовляти іжорською з дітьми. Багато іжорців, повертаючись до рідного краю із заслання були переселені, в центральну Росію, — тому люди емігрували в Естонію і Карелію. В останній час багато іжорців переїхало до Фінляндії.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ee/Larin_Paraske.jpg/200px-Larin_Paraske.jpg)
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/58/Votic_language_map.png/300px-Votic_language_map.png)
Іжора, поряд із воддю — найдавніше населення цих земель. Нещодавні антропологічні дослідження показали, що основу цього народу склали доіндоєвропейські й доугрофінські племена, тобто предками іжорців були найперші люди, що почали своє життя на землях від прилузьких боліт до лембаловських озер. У другій половині ХІІ століття іжора вперше згадується в буллі Папи Олександра ІІІ, де говориться про язичників інграх, які визнавалися в Європі сильним і небезпечним народом. Згідно з руськими літописами, іжора з ХІІІ століття виступає разом з новгородцями у військових зіткненнях зі шведами, фінським плем'ям ємь і лівонскими лицарями. Так, у загальновідомому літописному сказанні про невську битву (князя Олександра — Олександр у той час був ще дитиною і у війні зі шведами не брав участі) зі шведами в 1240 році говориться, що саме «старійшина в землі Іжерстей, ім'ям Пелгусій (або Пелгуй)» попередив новгородців про підхід шведських кораблів. А вже з 1270 року іжорські землі ввійшли до складу водської п'ятини Новгородської республіки.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/uk/timeline/jokjs418beh1ue5bx9uj6d6e6gvaeb0.png)
Є представниками біломоро-балтійської раси європоїдів. Типові брахікефали. Середній зріст 165—168 см (трохи вище, ніж у місцевих росіян і вепсів). Переважна частина світлоокі і світловолосі, хоча трапляється і русявий колір волосся, темні відтінки зустрічаються частіше аніж у інгерманландських фінів і воді. Борода у чоловіків розвинена сильніше, ніж у інших прибалтійсько-фінських народів. Переважає увігнута спинка носу[1].
Український ас Федір Алєлюхін, який служив у Повітряному флоті УНР та у 1-й польовій летунській сотні Галицької армії походив з іжорського села Павліново Чебсарського району Вологодської губернії.
- ↑ Конькова О. И. Ижора. Очерки истории и культуры. — СПб.: МАЭ РАН, 2009. — 248 с. — ISBN 978-5-94348-049-2.
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Іжора
![]() |
Це незавершена стаття з етнології. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
Уральські народи | |||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Фіно-угорські народи |
| ||||||||||||||||||||
Самоїди |
| ||||||||||||||||||||
1Північнофінські племена — група, з виділенням якої згодні не всі дослідники. Її склад є також дискусійним. 2 Етнічна приналежність буртасів є дискусійною. 3Комі-язьвинці — група, яку іноді виділяють як проміжну між комі-зирянами та комі-перм'яками. |
Північний Захід | |||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Ідель-Урал | |||||||||||
Кавказ |
| ||||||||||
Сибір | |||||||||||
Корінні народи Півночі |
| ||||||||||
Народи з розсипним розселенням | |||||||||||
Жирним виділені титульні нації національних республік, областей та округів РФ, включно з ліквідованими. ¹ Також визнаються корінним малочисельним народом Півночі. ² Є асимільованими станом на 2024 рік. |
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.