Anneli Jäätteenmäki
Wikipediasta
Anneli Jäätteenmäki | |
---|---|
![]() Europarlamentaarikko Anneli Jäätteenmäki 2014. |
|
Suomen pääministeri | |
Presidentti | Tarja Halonen |
Pääministerin sijainen | Antti Kalliomäki |
Edeltäjä | Paavo Lipponen[2] (II) |
Seuraaja | Matti Vanhanen[2] (I) |
Eduskunnan puhemies | |
25. maaliskuuta 2003 – 16. huhtikuuta 2003[3]
|
|
Edeltäjä | Riitta Uosukainen |
Seuraaja | Paavo Lipponen(II) |
Suomen oikeusministeri | |
Edeltäjä | Hannele Pokka[4] |
Seuraaja | Sauli Niinistö[5] |
Kansanedustaja[3] | |
21. maaliskuuta 1987 – 20. heinäkuuta 2004
|
|
Euroopan parlamentin jäsen | |
2004–2019
|
|
Henkilötiedot | |
Syntynyt | 11. helmikuuta 1955 Lapua |
Puoliso | Jorma Melleri (1994–) |
Tiedot | |
Puolue | Keskusta[3] |
Koulutus |
oikeustieteen kandidaatti varatuomari (1980)[3] |
Aiheesta muualla | |
www.annelijaatteenmaki.net | |
Anneli Tuulikki Jäätteenmäki (s. 11. helmikuuta 1955 Lapua)[3] on suomalainen keskustaa edustava poliitikko ja Suomen pääministeri 2003. Hän oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2004–2019 ja Euroopan parlamentin varapuheenjohtaja vuosina 2015–2017.[6] Jäätteenmäki toimi kansanedustajana vuosina 1987–2004.[3]
Jäätteenmäki oli keskustan puheenjohtaja vuosina 2002–2003 ja Suomen pääministeri 17. huhtikuuta – 24. kesäkuuta 2003 (69 päivää). Hän oli ensimmäinen tehtävään valittu nainen Suomessa. Vuosina 1994–1995 hän oli Ahon hallituksen oikeusministeri.[3] Koulutukseltaan Jäätteenmäki on juristi.
Tausta
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Jäätteenmäki vietti lapsuutensa kuopuksena kolmilapsisessa viljelijäperheessä Lapualla. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1974.[7] Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1980, ja sai samana vuonna varatuomarin arvon.[3] Hän toimi myös yhdistyksessä Suomen Demokraattiset Lakimiehet (nykyinen Demla ry).
Työuransa alkuvaiheissa Jäätteenmäki toimi vuoden työmarkkinajuristina kunnallisessa sopimusvaltuuskunnassa. Hän kävi ulkoministeriön kansainvälisten asiain valmennuskurssin 1982,[3] ja hänet sijoitettiin ministeriön protokollaosastolle. Vuonna 1982 Jäätteenmäki sai vakinaisen viran Lapuan kaupungin lakimiehenä.[7] Vuonna 1983 sosiaali- ja terveysministeri Eeva Kuuskoski pyysi Jäätteenmäkeä avustajakseen, ja hän jäi virkavapaalle Lapualta. Jäätteenmäki toimi keskustapuolueen eduskuntaryhmän lainsäädäntösihteerinä vuonna 1986.[3]
Poliittinen ura
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Eduskuntaan Jäätteenmäki valittiin ensimmäisen kerran vuoden 1987 vaaleissa yli 9 000 äänellä. Hän toimi oikeusministerinä Ahon hallituksessa vuosina 1994–1995.
Presidentinvaalit hävinneen Esko Ahon lähdettyä vuonna 2000 virkavapaalle Harvardin yliopistoon Jäätteenmäki toimi hänen sijaisenaan keskustan puheenjohtajana. Ahon jätettyä puheenjohtajan paikan lopullisesti vuonna 2002 Jäätteenmäki valittiin hänen seuraajakseen Hämeenlinnan puoluekokouksessa; hän sai puheenjohtajavaalin ensimmäisellä kierroksella 1 471 ääntä, kun kuudesta muusta ehdokkaasta seuraavaksi paras Olli Rehn sai 764 ääntä[8]. Jäätteenmäki johdatti puolueen vaalivoittoon eduskuntavaaleissa 2003. Vaalien jälkeen hänet nimitettiin pääministeriksi ensimmäisenä naisena Suomessa. Tilanne oli myös historiallinen, sillä sekä tasavallan presidentti että pääministeri olivat naisia. Jäätteenmäki toimi eduskunnan puhemiehenä 25. maaliskuuta – 16. huhtikuuta 2003.[3]
Suomen Kuvalehden politiikan toimittaja Tuomo Lappalaisen mukaan Jäätteenmäen nousu puheenjohtajaksi ja pääministeriksi johtui sanomalehti Keskisuomalaisen päätoimittaja Erkki Laatikaisen ja sanomalehti Ilkan Kari Hokkasen lehdillään harjoittamasta voimakkaasta agitoinnista.[9]
Pääministeriys ja Irak-vuoto
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Pääartikkeli: Irak-vuoto
Jäätteenmäen pääministerikausi jäi lyhyeksi. Jo 68 päivän kuluttua nimityksestä hän päätyi eroamaan virastaan, ja eduskunta valitsi hänen seuraajakseen Matti Vanhasen samasta puolueesta. Jäätteenmäki jätti myös keskustan puheenjohtajan paikan lokakuussa 2003.
Ennen eduskuntavaaleja 2003 Jäätteenmäki oli tuonut julkisuuteen katkelmia ulkoasiainministeriössä salaisiksi luokiteltujen asiakirjojen sisällöistä pääministeri Paavo Lipposen (sd) keskusteluista Yhdysvaltain presidentin George W. Bushin kanssa Washingtonissa 9. joulukuuta 2002. Nämä keskustelut liittyivät valmisteluihin Suomen osallistumiseksi Yhdysvaltain johtamaan vapaaehtoisten koalitioon Irakin sotaa koskien.
Jäätteenmäki syytti Lipposta Suomen liittämisestä maan linjausten vastaisesti Yhdysvaltojen Irakin miehitystä kannattaneiden valtioiden koalitioon. Väitteet perustuivat Jäätteenmäen hallussa olleisiin asiapapereihin (muun muassa WASB-050). Vaalit hävinneen SDP:n syytöksiä seuranneessa kohussa selvisi, että Jäätteenmäki oli saanut asiapaperit haltuunsa presidentin neuvonantajalta, Martti Manniselta. Jäätteenmäki kielsi tämän toistuvasti huolimatta päivittäin keräytyvistä todisteista. Jäätteenmäen valehtelu johti hänen eroonsa. Tapauksessa tuli kuuluisaksi hänen lausahduksensa: ”Puhun niin totta kuin osaan”.[10]
SDP:n eduskuntaryhmässä syntyi luottamuspula Jäätteenmäkeä kohtaan. Eduskuntaryhmän puheenjohtaja Jouni Backman toimitti SDP:n eduskuntaryhmän kantana keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtaja Timo Kallille paperilapun, jonka mukaan SDP edellytti, että vain pääministeri vaihdetaan, ei muita muutoksia. Keskusta valitsi pääministeriksi seuraavaan hallitukseen ensimmäistä ministerikauttaan valtioneuvostossa hoitaneen puolustusministeri Matti Vanhasen.
Asiassa nostettiin syyte Jäätteenmäkeä sekä muistiot vuotanutta tasavallan presidentin neuvonantaja Martti Mannista vastaan. Mannista syytettiin virkasalaisuuden rikkomisesta ja Jäätteenmäkeä yllytyksestä ja avunannosta. Käräjäoikeus katsoi Mannisen syylliseksi mutta näytön puutteessa vapautti Jäätteenmäen vaikka pitikin tämän kertomusta epäuskottavana.[11]
Jäätteenmäki palasi Irak-aiheeseen vielä yli kolme ja puoli vuotta kohun jälkeen 30. joulukuuta 2006 Iltalehden haastattelussa ja väitti, että kaiken takana oli tarkoitus palauttaa Paavo Lipponen pääministeriksi. SDP:n ryhmäjohtaja Jouni Backman kiisti Jäätteenmäen väitteet STT:lle antamassaan kommentissa.[12] 4. tammikuuta 2007 kokoomuksen Ville Itälä ja Irak-skandaalin aikainen puoluesihteeri Heikki A. Ollila vahvistivat kuitenkin Iltalehden haastattelussa, että SDP:n tuolloinen puoluesihteeri Eero Heinäluoma yritti houkutella kokoomusta kaatamaan hallitusta välikysymyksen avulla. Itälä ei kuitenkaan halunnut omien sanojensa mukaan ryhtyä ”leikkiin mukaan”.[13]
Europarlamentaarikkona
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Jäätteenmäki valittiin ensimmäisen kerran Euroopan parlamenttiin 13. kesäkuuta 2004 lähes 150 000 äänellä.[14] Europarlamentissa hän kuului Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmään (ALDE). Kesällä 2005 hänet valittiin kaksivuotiskaudeksi Keskustanaisten puheenjohtajaksi. Hän jatkoi tehtävässä kolme kautta vuoteen 2011.[15]
Vuoden 2007 eduskuntavaaleihin Jäätteenmäkeä pyysivät ehdolle niin silloinen keskustan puheenjohtaja Matti Vanhanen kuin puoluesihteeri Jarmo Korhonenkin.[16] Hän ilmoitti 16. lokakuuta 2006 STT:n mukaan, ettei ryhdy kansanedustajaehdokkaaksi vuoden 2007 eduskuntavaaleissa, vaan haluaisi jatkaa europarlamentissa. Hänet valittiin jatkokaudelle vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa Ville Itälän jälkeen toiseksi suurimmalla äänimäärällä.[17]
Vappupuheessa 2009 Matti Vanhanen toivoi keskustan ehdokkaaksi naista vuoden 2012 presidentinvaaleihin. Jäätteenmäki oli hänen mielestään yksi mahdollisista ehdokkaista.[18] Myös keskustan silloinen puoluesihteeri Jarmo Korhonen piti Jäätteenmäkeä varteenotettavana presidenttiehdokkaana, mikäli pääministeri Matti Vanhanen ei olisi käytettävissä.[19] Jäätteenmäki kuitenkin kieltäytyi ehdokkuudesta, koska ei tuntenut ehdokkuuteen vaadittavaa intoa.[20]
Vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa Jäätteenmäki valittiin jälleen jatkokaudelle keskustan kolmanneksi suurimmalla äänimäärällä.[21] Vuodesta 2014 hän oli ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan (ENVI) jäsen. Varajäsen hän oli ulkoasiainvaliokunnassa (AFET), budjettivaliokunnassa (BUDG) ja turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alavaliokunnassa (SEDE).[22] Jäätteenmäki painotti kauden kärkiteemoinaan biotaloutta ja ruokaturvaa.[23] Jäätteenmäki on vaikuttanut europarlamentissa myös sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnassa (2004–2007), naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnassa (2004–2009), ulkoasiainvaliokunnassa (2009–2014) sekä suhteista Yhdysvaltoihin vastaavassa valtuuskunnassa (2004–2014).[22] Jäätteenmäki valittiin vuonna 2015 parlamentin varapuhemieheksi Olli Rehnin tilalle.[24]
Paikallispolitiikkaan (2021–)
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Jäätteenmäki palasi politiikkaan parin vuoden tauon jälkeen asettumalla ensimmäistä kertaa poliittisella urallaan keskustan ehdokkaaksi kuntavaaleissa vuonna 2021 kotikaupungissaan Lapualla.[25] Jäätteenmäki sai vaaleissa ylivoimaisesti eniten ääniä, yhteensä 445. Hänet valittiin Lapuan kaupunginvaltuuston puheenjohtajaksi.[26] Aluevaaleissa 2022 Jäätteenmäki asettui ehdolle Etelä-Pohjanmaan hyvinvointialueella ja tuli valituksi 1 498 äänellä, kolmanneksi suurimmalla äänimäärällä koko Etelä-Pohjanmaalta.
Luottamustehtäviä
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Kirkon neuvottelukunnan jäsen
- Keskustanaisten puheenjohtaja (2005–2011)
- Keskustan puoluehallituksen jäsen Keskustanaisten edustajana
- Suomalais-ruotsalaisen kulttuurirahaston hallitus (2019-)
Yksityiselämä
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Jäätteenmäki on ollut vuodesta 1994 naimisissa toimittaja Jorma Mellerin kanssa.[3] Helmikuun alussa 2006 Jäätteenmäellä havaittiin rintasyöpä, joka leikattiin pian sen jälkeen. Nyttemmin hän on toipunut.[27]
Julkaisut
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Oikeus voittaa!. Helsinki: Edita, 1999. ISBN 978-951-3-72755-0.
- Sillanrakentaja. Helsinki: WSOY, 2002. ISBN 978-951-0-27630-3.
Populaarikulttuurissa
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- 19. lokakuuta 2009 Yle TV1:n Kotikatsomo-sarjassa esitettiin Timo Harakan ja Antti Karumon kirjoittama draama Pääministeri, joka on tulkinta kevään 2003 tapahtumista. Jäätteenmäkeä elokuvassa esittää Jonna Järnefelt.[28]
- Jäätteenmäkeä imitoiva animaatiohahmo oli yksi Yle TV1:n Itse valtiaat -satiirisarjan (2001–2008) päähenkilöistä.
Lähteet
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- ↑ Jäätteenmäen hallitus Valtioneuvosto. Arkistoitu 4.3.2014. Viitattu 4.7.2014.
- ↑ a b Suomen hallitukset valtioneuvosto.fi. Valtioneuvosto. Arkistoitu 24.9.2014. Viitattu 23.6.2010.
- ↑ a b c d e f g h i j k l Anneli Jäätteenmäki Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
- ↑ a b Ahon hallitus valtioneuvosto.fi. Valtioneuvosto. Arkistoitu 14.5.2011. Viitattu 23.6.2010.
- ↑ Lipposen hallitus valtioneuvosto.fi. Valtioneuvosto. Arkistoitu 14.5.2011. Viitattu 23.6.2010.
- ↑ Anneli Jäätteenmäki Euroopan parlamentti. Viitattu 3.7.2019.
- ↑ a b Häikiö, Martti: Jäätteenmäki, Anneli (1955–) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 13.10.2004. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 25.11.2014.
- ↑ Pohjonen, Kirsti: Jäätteenmäki otti murskavoiton. Turun Sanomat, 16.6.2002, s. 8.
- ↑ "Satraappeja ikävä", politiikan toimittaja Tuomo Lappalainen, Suomen Kuvalehti 21/2011, s. 58. Mm. "On vaikea kuvitella, että esimerkiksi Anneli Jäätteenmäestä olisi koskaan tullut pääministeriä tai edes puoluejohtajaa ilman Keskisuomalaisen Erkki Laatikaisen ja Ilkan Kari Hokkasen antamaa tulitukea."
- ↑ Jäätteenmäen pääministeriura päättyi valehteluun Kaleva. 17.6.2009. Viitattu 5.8.2009.
- ↑ Käräjätuomari uskoi enemmän Manniseen kuin Jäätteenmäkeen Turun Sanomat. 20.3.2004.
- ↑ Jäätteenmäki näkee eronsa taustalla demarien juonen, SDP kiistää 31.12.2006. YLE. Viitattu 7.1.2008.
- ↑ Ville Itälä: Heinäluoma yllytti hallituksen kaatoon. Iltalehti, 4.1.2007.
- ↑ Valitut ehdokkaat Oikeusministeriö. Viitattu 5.1.2005.
- ↑ Keskustanaisten puheenjohtajat Keskustanaiset. Arkistoitu 3.9.2011. Viitattu 25.10.2010.
- ↑ Jäätteenmäki ei lähde ehdolle eduskuntaan HS.fi. 13.1.2007. Viitattu 21.11.2020.
- ↑ Koko maa – Ehdokkaat äänimääräjärjestyksessä 10.6.2009 (päivitetty). YLE. Arkistoitu 22.5.2014. Viitattu 25.11.2014.
- ↑ Matti Vanhanen haluaa naisen keskustan presidenttiehdokkaaksi Kaleva. 1.5.2009. Viitattu 22.5.2009.
- ↑ Keskustan Korhonen tarjoaa Jäätteenmäkeä presidentiksi (Arkistoitu sivu) Helsingin Sanomat. 1.5.2009. Arkistoitu 23.5.2012. Viitattu 25.11.2014.
- ↑ Anneli Jäätteenmäki ei asetu keskustan presidenttiehdokkaaksi 29.8.2011. Yle. Viitattu 17.3.2012.
- ↑ Europarlamenttivaalit 2014: Valitut ehdokkaat Vaalit.fi. 26.5.2014. Oikeusministeriö. Viitattu 26.5.2014.
- ↑ a b Anneli Jäätteenmäki Euroopan parlamentti. Viitattu 3.4.2014.
- ↑ Biotalous ja ruokaturva asialistan kärkeen Suomenmaa.fi. 3.7.2014. Arkistoitu 16.7.2014. Viitattu 4.7.2014.
- ↑ Anneli Jäätteenmäki europarlamentin varapuhemieheksi Yle Uutiset Ulkomaat. Yle Uutiset. Viitattu 20.5.2015.
- ↑ Anneli Jäätteenmäki tekee paluun politiikkaan – pyrkii kotikaupunkinsa valtuustoon Lapualla Yle Uutiset. 10.3.2021. Viitattu 10.3.2021.
- ↑ Kuntapolitiikan ensikertalainen, entinen pääministeri Anneli Jäätteenmäki valittiin Lapuan kaupunginvaltuuston puheenjohtajaksi Yle Uutiset. 3.8.2021. Viitattu 5.11.2021.
- ↑ Laitinen, Markku: Täältä tullaan, elämä! apu.fi. 27.5.2009. A-lehdet. Viitattu 4.12.2009. [vanhentunut linkki]
- ↑ Pääministeri (TV Movie 2009) IMDb. Viitattu 3.12.2015.
Kirjallisuutta
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Kontro, Lauri: Anneli Jäätteenmäki : taipumaton. Helsinki: Otava, 2023. ISBN 978-951-1-43705-5.
Aiheesta muualla
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anneli Jäätteenmäki Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta Anneli Jäätteenmäki Wikisitaateissa
- Anneli Jäätteenmäen kotisivut
- Anneli Jäätteenmäki Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
- Ylen Elävä arkisto: Irak-vuoto johti pääministeri Anneli Jäätteenmäen eroon
- Anneli Jäätteenmäki Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Edeltäjä: Riitta Uosukainen |
Eduskunnan puhemies 2003 |
Seuraaja: Paavo Lipponen |
Edeltäjä: Paavo Lipponen |
Suomen pääministeri 2003 |
Seuraaja: Matti Vanhanen |
Edeltäjä: Hannele Pokka |
Suomen oikeusministeri 1994−1995 |
Seuraaja: Sauli Niinistö |
Edeltäjä: Esko Aho |
Suomen Keskustan puheenjohtaja 2002–2003 |
Seuraaja: Matti Vanhanen |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.