Тангла
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ea/Haixi_Mongol_Prefecture2.jpg/220px-Haixi_Mongol_Prefecture2.jpg)
Тангла (кит. трад. 唐古拉山 脉, піньїнь: Tánggǔlā shānmài) — узагальнююча назва гірських масивів і різноспрямованих коротких хребтів у центральній частині Тибетського нагір'я в Китаї[1].
Максимальна висота досягає 6555 м. Гори складені головним чином вапняками і глинистими сланцями. Характерно поєднання куполовидних вершин і пологих схилів, покритих кам'яними розвалами, які перемежовуються з широкими плоскодонними улоговинами на висотах 4700-5400 м. Звичайні сильні вітри. На найвищих вершинах розташовані льодовики. Переважають ландшафти високогірних степів і холодних пустель.
Вперше гори Тангла були описані російським ученим Миколою Пржевальським.
- http://dic.academic.ru/dic.nsf/enc_geo/4784/Тангла.
- http://dic.academic.ru/dic.nsf/bse/138152/Тангла.
- ↑ Раніше припускалося існування єдиного хребта Тангла протяжністю близько 700 км.
Північно-Західний Китай | |
---|---|
Тибет та Південно-Західний Китай | |
Північно-східний Китай | |
Північний Китай | |
Центральний Китай | |
Південний Китай | |
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.