Православна Охридська архієпископія
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Православна Охридська архиєпископія | ||||
---|---|---|---|---|
![]() | ||||
Дата заснування | 17 травня 2002 | |||
Статус | автономний | |||
У складі | Православної церкви Сербії | |||
Самостійність визнана | 24 травня 2005 як автономія | |||
Дата ліквідації | 20 травня 2023[1] | |||
Перший предстоятель | Іван архиєпископ Охридський і митрополит Скопійський | |||
Центр | Охрид, Північна Македонія | |||
Резиденція предстоятеля | Битола, Північна Македонія | |||
Основна юрисдикція |
![]() | |||
Літургічна мова | церковнослов'янська | |||
Музична традиція | візантійська | |||
Церковний календар | юліанський | |||
Єпископів | 4 | |||
Єпархій | 7 | |||
Монастирів | 5 | |||
Офіційний сайт | poa-info.org |
Правосла́вна О́хридська архиєпископі́я (ПОА; сербохорват. та мак. Православна охридска архиепископија, Pravoslavna ohridska arhiepiskopija) — автономне східно-православне архиєпископство в складі Православної церкви Сербії з юрисдикцією на території Республіки Північна Македонія.
Державною комісією з питань релігії Македонії відмовлено у реєстрації Православного Охридського архиєпископства на тій підставі, що для кожної конфесії може бути зареєстрована одна група і що назва не була достатньо відмінною від назви Македонської православної церкви — Охридської архієпископії (МПЦ-ОА). [2]
Архієпископія до 2022 року мала претензії на спадок від Охридського архиєпископства Юстиніана Прима і всієї Болгарії (болг. Охридска Архиепископиия на Юстинияна първа и цяла България, грец. Αρχιεπίσκοπος της πρωτης 'Ιουστινιανης και πάσης Βουλγαριας заснованого в 1019 році, Безіла II. [3]
24 травня 2022 року патріарх Сербської Православної Церкви повідомим що «приймає автокефалію» Македонської православної церкви — Охридської архієпископії.[4]
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/54/Svetinaum.jpg/220px-Svetinaum.jpg)
Намагаючись відновити свій канонічний статус і отримати визнання з боку православних церков, Македонська православна церква вела переговори із Сербською православною церквою, і ці переговори призвели до остаточної угоди, підписаної в Ніші в червні 2002 року, так званої Нішської угоди.[5] Угоду підписали всі єпископи обох делегацій. Однак єпископи делегацій Македонської православної церкви зазнали жорсткої критики за підписання цієї угоди, і хоча вони намагалися її захистити протягом короткого часу [6] Синод МПЦ відхилив угоду.
Потім Сербський Патріарх скликав усіх єпископів, духовенство, чернецтво та вірних людей для вступу в літургійну та канонічну єдність із Сербською православною церквою. Йован Vraniskovski, митрополит з Велеса і Povardarie, і всі священики Велесової погодилися відповісти на цей виклик, і все підписали документ про угоду. [7]
23 вересня 2002 р. Митр. Йован був призначений екзархом усіх територій Охридської архиєпархії Асамблеєю Сербської православної церкви. 25 грудня 2003 року він був обраний Головою Священного Архиєрейського Синоду Православної Охридської архиєпископії після її конституювання.[8]
24 травня 2005 р. Сербський патріарх затвердив його архиєпископом Охридом та митрополитом Скоп'є відповідно до Нішської угоди. Того ж дня було оголошено Патріарший та Асамблейський Томос про автономію Охридської архиєпископії,[9] а архиєпископ Йован був головою Священного Архиєрейського Синоду.[10]
24 травня 2022 року патріарх Сербської Православної Церкви повідомим що «приймає автокефалію» Охридської Архієпископії. «Священний Собор Сербської ПЦ одноголосно відгукнувся на прохання Македонської Православної Церкви — Охридської Архієпископії, затверджує та приймає автокефалію», сказав Патріарх Порфирій у своїй промові в Скоп'є. Він додав, що Священний Собор Сербської Православної Церкви доручив Синоду у співпраці з архієпископом Охридським Стефаном та його Синодом опрацювати технічні та організаційні деталі. «Тоді всі помісні православні церкви будуть повідомлені в їх канонічному порядку і приймуть автокефальний статус МПЦ-ОА», – додав патріарх Порфирій.
20 червня 2023 року чотири колишні архієреї ПЦ Сербії очолили нові єпархії у складі ОА.[11]
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/78/Map_of_the_seven_diocese_of_Macedonia.png/300px-Map_of_the_seven_diocese_of_Macedonia.png)
Станом на 2005 рік Православну Охридську архиєпископію очолює архиєпископ Охридський Йоан VI. Він очолює Священний Архиєрейський Синод Православної Охридської архиєпископії, що складається з архиєпископа та 3 єпископів.
Єпархії на території Північної Македонії:
- Скопська митрополія, архиєпархія, яку очолює архиєпископ Охридський Йоан VI;
- Преспанська та Пелагонійська єпархія, вакантна;
- Брегальницька єпархія на чолі з єпископом Марко;
- Дебарська та Кічівська єпархія, вакантна;
- Полозька та Куманівська єпархія на чолі з єпископом Йоакимом;
- Велеська і Повардарська єпархія (Вардар), вакантна;
- Єпархія Струмиці, вакантний;
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6b/2011_Ochryda%2C_Cerkiew_%C5%9Bw._Pantelejmona_%2802%29.jpg/220px-2011_Ochryda%2C_Cerkiew_%C5%9Bw._Pantelejmona_%2802%29.jpg)
Священний Синод єпископів був створений 23 грудня 2003 року в монастирі святого Івана Золотоустого. Членами Синоду є:
- Архиєпископ Охридський Йован (Вранишовський) і митрополит Скопський ; locum tenens Велеса та Повардарії.
- Єпископ Полозький і Кумановський Йоаким (Йовчевський); locum tenens Дебару та Кічево .
- Єпископ Брегальницький Марко (Кімев); locum tenens Преспа та Пелагонії .
- Вікарний єпископ Давид (Нінов) із Стобі ; locum tenens Струмиці.
Архиєпископство використовує церковнослов’янську мову.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9d/%D0%A1%D0%B2%D0%B5%D1%82%D0%B8_%D0%83%D0%BE%D1%80%D1%93%D0%B8%D1%98%D0%B0_%D0%A1%D0%B5%D0%BB%D0%BE_%D0%9D%D0%B0%D0%B3%D0%BE%D1%80%D0%B8%D1%87%D0%B0%D0%BD%D0%B8.jpg/220px-%D0%A1%D0%B2%D0%B5%D1%82%D0%B8_%D0%83%D0%BE%D1%80%D1%93%D0%B8%D1%98%D0%B0_%D0%A1%D0%B5%D0%BB%D0%BE_%D0%9D%D0%B0%D0%B3%D0%BE%D1%80%D0%B8%D1%87%D0%B0%D0%BD%D0%B8.jpg)
Після вступу в канонічну та церковну єдність із Сербською православною церквою, а отже, і з цілою громадою православних церков, архиєпископ Йован був висланий поліцією без рішення суду з його резиденції та собору у Велесі 7 липня 2002 року. Так само незаконно та без рішення суду ченці чотирьох монастирів були вислані зі своїх монастирів, тобто домівок, у січні 2004 р. Одразу після вступу до Православної Охридської архиєпископії. [12] [13] П'ятий монастир, святитель Іоанн Златоуст у селі Ніжеполе поблизу Бітоли, був увірваний озброєними та замаскованими людьми, які, не знайшовши архиєпископа Йоана, якого переслідували, переслідували та погрожували монахиням з автоматів, стригли волосся та влаштовували монастир у вогні, у лютому 2004 р. [14] [15]
Православна Охридська архиєпископська будівля проводила рейди поліції. [16] [17] Церква в монастирі Святого Іоанна Златоуста була зруйнована державною владою 15 жовтня 2004 р. [18] Каплиця Святого Нектарія Егінського, після того, як її кілька разів розбивали та зневажували, в кінці була повністю зруйнована 12 липня 2005 року. Священик, який служив у тій каплиці, о. Борджан Вітанов, був збитий двічі. Повідомлялося про додаткові скарги на переслідування.
У червні 2005 року архиєпископ Йован був засуджений до 18 місяців тюрми за підбурювання до етнічної, расової та релігійної ворожнечі, розбрату та нетерпимості . У вироку зазначалося, що засудження спиралося на ці три пункти: [19]
- він написав текст у релігійному календарі, в якому наклепує Македонську православну церкву
- він погодився бути призначеним екзархом Охридського архиєпископства в Македонії та брав участь в хіротонії єпископів Йоакима (Йовчевського) та Марко (Кімева) та
- він відправляв богослужіння у квартирі, що належала його батькам.
Він відбув 220 днів у в'язниці до того, як Верховний суд визнав два останні з трьох пунктів неконституційними, а термін його покарання був скорочений до 8 місяців. [20] Архиєпископ Йован був засуджений вдруге за звинуваченням у розтраті, а як другий обвинувачений був засуджений до вищого тюремного терміну на 2 роки, ніж перший обвинувачений (який був засуджений на 1 рік і 3 місяці) у 2006 році. Він вислужив 256 днів до звільнення. [21]
- Державний департамент США постійно включає у свій "Звіт про свободу віросповідання" та "Звіт про права людини" інформацію щодо обмеження релігійних свобод членів Православної Охридської архиєпископії, існування релігійних в'язнів, порушення свободи пересування, міліції терор та знесення монастиря, недопущення ОБСЄ отримати копію рішення, за яким здійснювалося знесення, допити в міліції членів Ортодської Охридської архиєпископії тощо, [22] [23] [24] [25] [26]
- Місія США при ОБСЄ попереджала про порушення свободи віросповідання та закликала владу чесно застосовувати закон, рекомендуючи уряду уникати участі у релігійних суперечках, нагадуючи, що стаття дев'ята Європейської конвенції з прав людини та стаття 19 Македонської Конституція, а також зобов'язання Македонії щодо ОБСЄ та міжнародні норми гарантують його право на свободу віросповідання. [27]
- Європейська комісія зазначила, що існують випадки порушення релігійної свободи, та підкреслила, що новий закон повинен передбачати більш ліберальну процедуру реєстрації релігійних громад . [28]
- Європейський суд з прав людини постановив, що відмова уряду зареєструвати Православне Охридське архиєпископство є порушенням Європейської конвенції з прав людини . [29]
- Міжнародна амністія оголосила архиєпископа Йована в'язнем совісті . [30]
- Freedom House повідомляв, що архиєпископ Йован заарештований ... за його зв'язки з Сербською православною церквою . [31] У публікаціях Freedom House Македонія отримала тенденцію до зниження через ... збільшення кількості переслідувань лідерів різних релігійних груп . [32]
- Гельсінський комітет з прав людини постійно повідомляє про порушення релігійних свобод та прав людини членів Православної Охридської архиєпископії: Порушення кількох основних прав стало результатом діяльності низки державних установ (особливо Міністерства Інтер'єр), спрямований не лише проти послідовників (ченців МПЦ, які підтримували Вранісковського), але і проти громадян, які схвалюють його або мають співчутливі настрої чи ставлення до них. Це можна проілюструвати наступним чином: проблеми при в’їзді та виїзді з держави, погрози, затримання в міліції, позови проти громадян, які надали житло монахам-ізгоям, заборона міліції у здійсненні права на проживання, [33] [34] [33] [34] [35] тощо
- Комісія з питань безпеки та співробітництва в Європі повідомила про ув'язнення архиєпископа Йована, встановивши, що македонські чиновники, реагуючи на церковну суперечку щодо статусу Македонської православної церкви, надмірно відреагували і що 18-місячний термін ув'язнення є надмірним і невиправдано . Щодо випадку руйнування каплиці, у звіті зазначається, що уряд, принаймні, повинен проявляти більше стриманості та припиняти ці переслідування, а також сплачувати репарації за зруйновані будівлі. У звіті також висвітлюється правова база, що регулює свободу віросповідання, вважаючи її неоднозначною, а також зазначає, що оскільки релігійні групи повинні реєструватися, відсутність чіткого механізму може бути проблематичною. [36]
- Форум 18 повідомляє, що Новий закон про релігію продовжує дискримінацію [37]
- Вселенський патріарх Константинопольський Варфоломій I направив листа прем'єр-міністру Македонії з проханням негайно звільнити архиєпископа Йоана. [38] [39]
- Патріарх Московський Алексій II направив листа президенту Македонії з вимогою негайно звільнити архиєпископа Йоана. [40]
- Священний Синод Ієрархів Церкви Греції висловив рішучий протест проти визволення архиєпископа Йована з в'язниці та поваги релігійної свободи в Республіці Македонія. [41]
- Священна громада Афону направила Архиєпископу Йоану лист підтримки, підписаний усіма Представниками та ігуменами, які перебувають у спільному зібранні двадцяти святих монастирів Святої Гори Афон. [42]
- Постійна конференція канонічних православних єпископів в Америці засудила ув'язнення архиєпископа Йована Македонією і попросила його звільнення.
- Митрополит Герман з православної церкви в Америці закликав звільнити архиєпископа Охридського Йоана. [43]
- ↑ https://spc.rs/saopstenje-za-javnost-svetog-arhijerejskog-sabora-srpske-pravoslavne-crkve-2/
- ↑ US State Dept. Report on Religious Freedom in Macedonia, 2006. U.S. Department of State. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ Orthodox Ohrid Archbishopric, Archbishop of Ohrid and Metropolitan of Skopje Jovan, Brief History of the Ohrid Archbishopric, 31 December 2006
- ↑ RSE: SPC priznala autokefalnost Makedonske pravoslavne crkve. Vijesti (Montenegrin) . 24 травня 2022. Процитовано 13 червня 2022.
- ↑ Full text of the Nis Agreement. Poa-info.org. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ Dnevnik. Star.dnevnik.com.mk. Архів оригіналу за 6 жовтня 2014. Процитовано 21 лютого 2015.
- ↑ The agreement with the signatures of the priests from the Metropolis of Veles for entrance into liturgical and canonical unity with the Serbian orthodox church. Poa-info.org. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ The decision for constitution of the Synod (in Macedonian). Poa-info.org. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ The tomos for autonomy. Poa-info.org. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ The Serbian Patriarchate : confirmation of posting as Archbishop (PDF). Poa-info.org. Процитовано 21 лютого 2015.
- ↑ Vesti i nastani
- ↑ Forum 18 Archive: MACEDONIA: Serbian Orthodox Archbishop arrested again - 13 January 2004. Forum18.org. Процитовано 21 лютого 2015.
- ↑ Archived copy. Архів оригіналу за 22 липня 2011. Процитовано 5 червня 2009.
((cite web))
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ US State Dept. report on Religious Freedoms in Macedonia. U.S. Department of State. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ Forum 18 - MACEDONIA: Who attacked, armed with machine guns, an Orthodox monastery?. Forum18.org. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ Forum 18 - MACEDONIA: Priests and police raid and threaten Serbian Orthodox believers. Forum18.org. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ US State Dept. Religious Freedom Report on Macedonia, 2006. U.S. Department of State. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ US State Dept. report on Religious Freedom in Macedonia. U.S. Department of State. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ Full text of the verdict. Poa-info.org. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ Full text of the verdict of the Supreme Court. Poa-info.org. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ Full text of the convicting verdict. Poa-info.org. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ Macedonia. U.S. Department of State. 19 вересня 2008. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ Macedonia. U.S. Department of State. 14 вересня 2007. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ Macedonia. U.S. Department of State. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ Macedonia. U.S. Department of State. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ Macedonia, The Former Yugoslav Republic of. U.S. Department of State. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ US Mission to the OSCE - Statement on the Former Yugoslav Republic of Macedonia (PDF). Osce.usmission.gov. Архів оригіналу (PDF) за 1 October 2011. Процитовано 21 лютого 2015.
- ↑ Commission Staff Working Document : The former Yugoslav Republic of Macedonia 2006 Progress Report (PDF). Ec.europa.eu. Процитовано 21 лютого 2015.
- ↑ The refusal to register a religious organization contrary to the ECHR. echrcaselaw.com/. Процитовано 23 листопада 2020.
- ↑ Amnesty International sees Jovan Vraniskovski a prisoner of conscience. Amnesty.org. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ Freedom House report on Macedonia, 2007. Freedomhouse.org. Архів оригіналу за 24 жовтня 2011. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ Freedom House report on Macedonia, 2005. Freedomhouse.org. Архів оригіналу за 24 жовтня 2011. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ а б https://web.archive.org/web/20110722215824/http://mhc.org.mk/default-mk.asp?ItemID=1609B5961305E340B3BCB614BFD1D926&arc=1. Архів оригіналу за 22 липня 2011. Процитовано 5 червня 2009.
((cite web))
: Пропущений або порожній|title=
(довідка) - ↑ а б https://web.archive.org/web/20110722215639/http://mhc.org.mk/default-mk.asp?ItemID=577B948E52C7B648A9F4398C90B0A71C&arc=1. Архів оригіналу за 22 липня 2011. Процитовано 5 червня 2009.
((cite web))
: Пропущений або порожній|title=
(довідка) - ↑ https://web.archive.org/web/20110722215652/http://mhc.org.mk/default-mk.asp?ItemID=D269C890ADF91F4D8B26B40C32163802&arc=1. Архів оригіналу за 22 липня 2011. Процитовано 5 червня 2009.
((cite web))
: Пропущений або порожній|title=
(довідка) - ↑ Religious Freedom in Southeastern Europe. Csce.gov. Архів оригіналу за 6 October 2014. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ Forum 18 Archive: MACEDONIA: New Religion Law perpetuates discrimination - 31 March 2008. Forum18.org. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ Σεπτόν Πατριαρχικόν Γράμμα πρός τόν Ἐξοχ. κ. Vlado Buckovski, Πρωθυπουργόν τῆς FYROM(11/08/2005). Ec-patr.org. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ Patriarchal Letter to the Prime Minister of FYROM Mr. Vlado Buckovski. Ec-patr.org. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ A letter from His Holyness Patriarch Alexy II of Moscow to the President of Macedonia. Патриархия.ru. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ Διαμαρτυρία της Συνόδου για τον Αρχιεπίσκοπο Αχρίδος. Архів оригіналу за 5 лютого 2010. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ The letter from the Assembly of the twenty Holy Monasteries of Holy Mount Athos to the Metropolitan Jovan. Poa-info.org. Процитовано 5 жовтня 2014.
- ↑ Metropolitan Herman calls for release of Archbishop Jovan of Ohrid. Oca.org. Процитовано 5 жовтня 2014.
- Slijepčević, Đoko M. (1958). The Macedonian Question: The Struggle for Southern Serbia. Chicago: The American Institute for Balkan Affairs.
- Слијепчевић, Ђоко М. (1969). Македонско црквено питање. Минхен: Искра.
- Слијепчевић, Ђоко М. (1986). Историја Српске православне цркве. Т. књ. 3. Келн: Искра.
- Пузовић, Предраг (1999). Раскол у Српској православној цркви - македонско црквено питање (The Rift in the Serbian Orthodox Church - The Macedonian Church Issue). Вардарски зборник (1): 155—173.
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.