Перська затока
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
перс. خلیج فارس | |
---|---|
![]() | |
Супутниковий знімок Перської затоки | |
26°00′ пн. ш. 52°00′ сх. д. / 26.000° пн. ш. 52.000° сх. д.Координати: 26°00′ пн. ш. 52°00′ сх. д. / 26.000° пн. ш. 52.000° сх. д. | |
Частина від | Індійський океан |
Море | Оманська затока → Аравійське море → Індійський океан |
Прибережні країни | ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Довжина | 989 км |
Ширина | 55 - 340 км |
Площа | 241 000 |
Середня глибина | 50 м |
Максимальна глибина | 102 м |
Вливаються | |
Міста та поселення | Ель-Кувейт, Ель-Джубайль, Манама, Доха, Абу-Дабі, Дубай, Бушир |
ідентифікатори і посилання | |
P3006/ідентифікатор Marine Regions Geographic | 4266 |
GeoNames | 235616 |
У проєкті OpenStreetMap | r9326283 ·R |
![]() | |
![]() |
Перська затока (перс. خليج فارس — Xalij-e Fârs, араб. الخليج الفارسي — al-Khalīj al-farsi) — затока між Іраном (застаріла назва — Персія) та Аравійським півостровом. Сполучена Ормузькою протокою з Оманською затокою, Аравійським морем та Індійським океаном.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/70/Arab_Gulf_States_english.png/220px-Arab_Gulf_States_english.png)
Регіон Перської затоки має важливе геополітичне значення завдячуючи багатим покладам нафти. Також були знайдені великі поклади природного газу, тому Катар та Іран ділять по медіані велетенську територію видобутку. Використовуючи цей газ, Катар досяг значного розвитку індустрії виробництва зрідженого природного газу та нафтохімічної галузі. Багаті на нафту країни (окрім Іраку), які мають берегову лінію вздовж Перської затоки, називають арабськими країнами Перської Затоки. Іракський вихід до Перської затоки є вузьким (58 км) і легко блокується болотистими субстанціями дельти річки Арванд (або Шатт-ель-Араб), яка утворюється при злитті річок Тигр та Євфрат. Іран не є арабською державою, тож його теж не мають на увазі, коли говорять про арабські країни Перської Затоки. Ці країни також утворюють так звану Раду співробітництва арабських країн Перської затоки (Іран та Ірак до неї не входять).
На цей час всі арабські країни називають Перську затоку «Арабською затокою». Проте, ця назва майже не використовується неарабськими країнами і не визнана Організацією Об'єднаних націй.
З серпня 1990 по лютий 1991 року у Перській затоці відбувся збройний конфлікт між Іраком та коаліцією збройних сил на чолі з США та за згодою ООН з метою звільнення Кувейту від анексії Іраку. Цей конфлікт відомий як «війна в Перській затоці», «війна в затоці», «перша війна в районі Перської затоки» (розрізняючи поточну війну в Іраку), «друга війна в районі Перської затоки» (розрізняючи Ірано-Іракський конфлікт 1980—1988 рр.).
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0d/Persian_Gulf_map.png/300px-Persian_Gulf_map.png)
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/00/South_Pars_Horizon.jpg/300px-South_Pars_Horizon.jpg)
Перська затока — це мілководне внутрішнє море, що має площу 241 тис. км², довжину 989 км та головним чином розділяє Іран та Саудівську Аравію. Найвужче місце затоки (56 км) знаходиться в районі Ормузької протоки. Середня глибина затоки становить 50 м, найбільша — 102 м.
Острови: Бахрейнські острови, Бубіян, Кешм, Хенг, Ларек, Ормуз, Кіш, Файлака, Харк, Абу-Алі, Лаван, Хендерабі, Фарор, Сіррі, Абу-Муса, Сір-Абу-Нуайдр, Сір-Бані-Яс, Дальма та інші. Біля узбережжя емірату Дубай штучно створені архіпелагі Пальма Джебель Алі, Пальма Джумейра і Пальма Дейра.
Найбільші міста: Ель-Кувейт (Кувейт), Ед-Даммам, Ель-Хубар, Джубаїль (Саудівська Аравія), Манама (Бахрейн), Доха (Катар), Дубай, Абу-Дабі (Об'єднані Арабські Емірати), Бушир (Іран).
Міжнародна гідрографічна організація визначає південну межу Перської затоки як «північно-західну межу Оманської затоки». Ця межа визначається як «лінія, що з'єднує Ras Limah (25° 57'N) на узбережжі Аравійського півострова і Ras Kuh (25° 48'N) на узбережжі Ірану (Персії)»[1]. Таким чином Ормузька протока входить до складу Перської затоки.
Головними джерелами високоякісних натуральних перлів є мілини Перської затоки біля берегів Катару і Манарської затоки в Індійському океані.
Затока неглибока, глибина понад 90 метрів зустрічається рідко, переважно на вході в затоку і в окремих місцях на її південному сході. Затока помітно асиметрична за профілем, більш глибоководна частина простяглася вздовж іранського узбережжя, а широка мілководна смуга (з глибиною переважно менше ніж 35 метрів) простягнулася вздовж узбережжя Аравії. В Перську затоку впадають річки Шатт-ель-Араб, Манд, Мехран та інші.
Уся акваторія затоки лежить в тропічному кліматичному поясі[2]. Увесь рік над нею панують тропічні повітряні маси. Це жарка посушлива зона з великими добовими амплітудами температури повітря. Сезонний хід температури повітря чітко відстежується. Переважають пасатні вітри. У теплий сезон утворюються тропічні циклони[3].
Акваторія затоки утворює окремий морський екорегіон Перської затоки західної індо-тихоокеанської зоогеографічної провінції[4]. У зоогеографічному відношенні донна фауна континентального шельфу й острівних мілин до глибини 200 м належить до індо-західнопацифічної області тропічної зони[5].
-
Нафтовий термінал на острові Харк
-
Порт у Джебель-Алі, Дубай
-
Порт Абу-Дабі
-
Захід сонця над містом Доха
-
Острів Кешм
-
Пляж на острові Кіш
-
Острів Сіррі
-
Острів Ормуз
-
Острів Файлака
- ↑ Limits of Oceans and Seas, 3rd edition (PDF). International Hydrographic Organization. 1953. Архів оригіналу (PDF) за 8 жовтня 2011. Процитовано 6 лютого 2010.
- ↑ Атлас 7 клас. Географія материків і океанів. / Укладач Скуратович О. Я. — К. : ДНВП «Картографія», 2008.
- ↑ (рос.) Физико-географический атлас мира. — М. : Академия наук СССР и главное управление геодезии и картографии ГГК СССР, 1964. — 298 с.
- ↑ (англ.) Mark D. Spalding et al. Marine Ecoregions of the World: A Bioregionalization of Coastal and Shelf Areas. BioScience Vol. 57 No. 7. July/August 2007. pp. 573—583. doi: 10.1641/B570707
- ↑ (рос.) Жизнь животных. Том 1. Беспозвоночные. / Под ред. члена-корреспондента АН СССР профессора Л. А. Зенкевича. — М. : Просвещение, 1968. — с. 576.
- Перська затока (англ.) [Архівовано 18 квітня 2019 у Wayback Machine.]
- Регіон Перської затоки (англ.) [Архівовано 14 серпня 2012 у Wayback Machine.]
- Encyclopedia Britannica — Persian Gulf (Persian Gulf) [Архівовано 2 липня 2016 у Wayback Machine.] (англ.)
- Большой атлас мира, издание четвёртое, The Reader's Digest World Atlas, 2007, ISBN 978-5-89355-169-3, стр. 137 (рос.)
Моря | Андаманське · Аравійське · Арафурське · Дейвіса · Космонавтів · Лаккадівське · Моусона · Співдружності · Тиморське · Червоне | |
---|---|---|
Головні затоки | ||
Головні протоки | ||
Рельєф дна | Австрало-Антарктична улоговина · Австрало-Антарктичне підняття · Агульяс · Жолоб Алула-Фартак · Аміранський жолоб · Плато Амстердам · Андаманський жолоб · Аравійська улоговина · Аравійсько-Індійський хребет · Африкансько-Антарктична улоговина · Східно-Індійський жолоб · Східно-Індійський хребет · Хребет Гуннерус · Західно-Австралійська улоговина · Західно-Австралійський хребет · Західно-Індійський хребет · Зондський жолоб · Хребет Кергелен · Кергеленське плато · Кокосова улоговина · Кокосове підняття · Плато Крозе · хребет Ланка · Жолоб Маврикій · Мадагаскарська улоговина · Мадагаскарський хребет · Мальдивський хребет · Маскаренська улоговина · Маскаренський хребет · Маскаренське плато · Мозамбіцька улоговина · Мозамбіцький хребет · Жолоб Обі · Розлом Оуен · Сомалійська улоговина · Тиморський жолоб · Центральна улоговина · Центральноіндійський хребет · Жолоб Чагос · Південно-Австралійська улоговина | |
Найбільші острови та архіпелаги | Андаманські · Батерст · Бахрейн · Грут-Айленд · Занзібар · Кенгуру · Кергелен · Кешм · Кінг · Коморські · Курія-Мурія · Мадагаскар · Мальдівські · Маскаренські (Реюньйон, Маврикій) · Мелвіл · Ніас · Нікобарські · Сейшельські · Сіберут · Сімелуе · Сокотра · Тасманія · Фліндерс · Чагос · Шрі-Ланка |
Географія та географічні карти | |
---|---|
Література та бібліографія | |
Тематичні сайти | |
Словники та енциклопедії | |
Довідкові видання | |
Нормативний контроль |
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.