Прюмський договір (855)
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Прюмський договір (фр. Traité de Prüm) — документ, підписаний імператором Лотарем I 19 вересня 855 і визначав принципи розділу серединного королівства між його синами.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/be/Empire_carolingien_855-fr.svg/300px-Empire_carolingien_855-fr.svg.png)
На початку 855 року імператор Лотар I тяжко захворів і у вересні цього року йому стало зрозуміло, що він вже не може повною мірою управляти своїм королівством. Під впливом архієпископа Реймса Гінкмара він вирішив відректися від престолу і піти в монастир. Проте до здійснення цього кроку він зробив розділ своїх володінь між трьома синами. Документ про межі їхніх володінь, оформлений імператором у вигляді свого заповіту, був підписаний ним 19 вересня на віллі Шюллером поблизу Прюма[1].
Згідно з цим розділом сини Лотара наділялися такими землями[2][3]:
- Людовик II отримав Італійське королівство і зберіг за собою титул імператора, яким він володів з 850 року.
- Лотар II отримав найкращу частину серединного королівства — землі від північного узбережжя до південних кордонів Верхнього Бургундського королівства з такими великими містами як Аахен, Кельн, Трір, Мец, Туль, Верден, Страсбург, Утрехт, Льєж і Камбре. Згодом ці землі отримали назву Лотарингія.
- Карл, неповнолітній і хворобливий син Лотара I, отримав Прованське королівство.
Через кілька днів після складання документа про розподіл, 22 вересня, Лотар I відрікся від престолу, прийняв постриг і пішов у Прюмський монастир, де і помер 29 вересня. Розділ, проведений Лотаром, спочатку викликав розбрат серед його синів: імператор Людовик II бажав отримати землі поза Італією, а Лотар II хотів опанувати королівством свого молодшого брата Карла. Однак восени 856 на зустрічі поблизу Лозанни між братами було укладено угоду, що підтверджувала непорушність кордонів, визначених їхнім батьком.
Розділ серединного королівства, вироблений Лотаром I, став наслідком ослаблення франкського єдності і в результаті привів до швидкої втрати значення імператорського титулу, не наділеного ресурсами, здатними впливати на ситуацію в усіх франкських державах. Межі королівств, встановлені Прюмським договором, проіснували лише до смерті короля Карла Прованського в 863[4].
- ↑ Бертинські аннали. — С. 2.
- ↑ Тейс Л. Спадщина Каролінгів // — С. 48.
- ↑ Сидоров А. І. Зліт і падіння Каролінгів. — Историки эпохи Каролингов. — Москва : РОССПЕН, 1999. — С. 205. — ISBN 5-86004-160-8.
- ↑ Альфан Л. Великие империи варваров. — Москва : Віче, 2006. — С. 212-213. — ISBN 5-9533-1406-X.
- Бертинські аннали
- Тейс Л.: Спадщина Каролінгів
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.