Еріх фон Тіль
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Фріц Август Еріх фон Тіль | |
---|---|
Fritz August Thiel | |
Громадянство | ![]() |
Національність | німець |
Діяльність | дипломат |
Фріц Август Еріх фон Тіль (нім. Fritz August Thiel); (1881 — 1962) — німецький дипломат. Генеральний консул Німецької імперії в Києві. (Українська держава).
Фріц Август Тіль з 1980-х років до 1907 року працював перекладачем у німецьких посольствах у Токіо і Осаці, а потім генеральним консулом у Йокогамі. З 1915 року працював в прес-відділі Міністерства закордонних справ Німеччини. З 1918 року Генеральний консул Німеччини в Києві. Від імені посла Альфонса Мумм фон Шварценштейна він налагодив в Києві зв'язки з російськими емігрантами, особливо монархістами. Він представив проникливий аналіз ситуації в Україні і в Росії[1].
- Скоропадський Павло. Спогади. Кінець 1917 – грудень 1918. — К. : Наш Формат, 2016. — 454 с. — ISBN 978-617-7279-57-9
- Пиріг Р. Я. Відносини України і Центральних держав: нетипова окупація 1918 року (Генконсул Еріх Тіль 297-310 с.) / НАН України. Інститут історії україни. ‒ К.: Інститут історії України, 2018. ‒ 358 с. ISBN 978-966-02-8483-8
в Україні | Альфонс Мумм фон Шварценштейн (1917—1918) • Йоханнес Граф фон Берхем (1918—1919) • Геннеке фон Бассевіц (1992—1993) • Александр Арно (1993—1996) • Ебергард Гайкен (1996—2000) • Дітмар Ґерхард Штюдеман (2000—2006) • Рейнгард Шеферс (2006—2008) • Ганс-Юрген Гаймзет (2008—2012) • Крістоф Вайль (2012—2016) • Ернст Райхель (2016—2019) • Анка Фельдгузен (2019—2023) • Мартін Єґер (2023—т. ч.) | |
---|---|---|
в Німеччині | Олександр Севрюк (1918) т. п. • Козій Омелян (1918) т. п. • Федір Штейнгель (1918) • Микола Порш (1918—1920) • Роман Смаль-Стоцький (1920—1923) • Микола Василько (1923) т. п. • Володимир Ауссем (1921—1923) пред. • Іван Пісковий (1992—1994) • Юрій Костенко (1994—1997) • Анатолій Пономаренко (1997—2003) • Сергій Фареник (2003—2005) • Микола Балтажи (2005—2006) т. п. • Ігор Долгов (2006—2008) • Євген Чорнобривко (2008) т. п. • Наталія Зарудна (2008—2011) • Василь Химинець (2011—2012) т. п. • Павло Клімкін (2012—2014) • Василь Химинець (2014) т. п. • Андрій Мельник (2014—2022) • Олексій Макеєв (2022—) |
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.