Етна
Етна | |
---|---|
![]() Ерупција Етне 2002. године | |
Географске карактеристике | |
Ндм. висина | 3.357[1][2] m |
Координате | 37° 43′ 46″ С; 15° 00′ 17″ И / 37.729444° С; 15.004722° И 37° 43′ 46″ С; 15° 00′ 17″ И / 37.729444° С; 15.004722° И |
Географија | |
Државе | ![]() |
Геологија | |
Старост стена | 500.000 година |
Врста планине | стратовулкан |
Последња ерупција | март 2017. |
Етна (Muncibeddhu, Αἴτνη[3] или једноставно iddhu на сицилијанском) је активни вулкан у Италији који се налази на источној обали Сицилије, близу Месине и Катаније. Етна је највиши вулкан у Европи, који се издиже на 3.357 m надморске висине, додуше, треба споменути да висина вулкана варира због ерупција.[4][2][5] То је такође и највиша планина у Италији јужно од Алпа[6] и покрива подручје од 1.190 km². Етна је три пута виша од Везува, који се такође налази у Италији.
Етна покрива површину од 1.190 km2 (459 sq mi) са базним обимом од 140 km (87 miles). То је чини далеко највећим од три активна вулкана у Италији, око два и по пута вишим од следећег по величини, Везува. Једино је планина Теиде на Тенерифима на Канарским острвима надмашује у целом европско-северноафричком региону западно од Црног мора.[7]
У грчкој митологији, смртоносно чудовиште Тифон је заробљено испод ове планине од стране Зевса, бога неба и грома и краља богова, а за Хефестове ковачнице се такође говорило да су испод ње.[8]
Етна је један од најактивнијих вулкана на свету и скоро да је у непрекидној фази ерупције. Иако је у више наврата изазивала огромне штете, Етна се не сматра врло опасним вулканом и хиљаде људи живе у њеној сенци. Плодно вулканско земљиште подржава екстензивну пољопривреду, са виноградима и воћњацима који се простиру преко нижих падина планине и широке равнице Катаније на југу.[9] Због своје историје недавне активности и оближњег становништва, Етна је проглашена вулканом деценије од стране Уједињених нација.[10] У јуну 2013. године додата је на Унескову листу светске баштине.[11]
Настанак
[уреди | уреди извор]Етна је сразмерно млад вулкан. Појавила се из мора пре око милион година, а њена прва ерупција се догодила отприлике пола милиона година касније.[12]
Изглед
[уреди | уреди извор]Природна структура од подножја до врха Етне - ниже обронке прекривају засади винове лозе, наранџи и пистација, а затим их постепено замењују трешње и јабуке. Потом, изнад њих се налазе падине са храстовима, брезама, лескама и кестеновима, а још више је подручје разливене окамењене лаве коју су обликовале временске прилике. У том делу нема много биљака, ту расте готово само планинско цвеће. На овом вулкану има и предела са вечним ледом. Све ближе врху се налазе се подручја која су неповољна за ило какав живот - сива, безоблична пустош, под вулканским шљаком, пепелом и лавом, кроз које се на појединим местима пробија пара. Разјапљено жредло кратера је обојено сулфатима и оксидима, а његова дубина се непрекидно мења у зависности од подизања и спуштања чепа од лаве.[12]
Историја вулканских ерупција
[уреди | уреди извор]Снажне ерупције
[уреди | уреди извор]Сачувани су писани извори о великим ерупцијама 475. и 396. године пре нове ере. Затим, 812. и 1169. године, па у 14. веку.
1669. се Етна распукла од врха до дна, и из ње се излило на милионе тона лаве. Мање и честе ерупције редовно уништавају пољопривредне површине и спаљују села.
Па ипак, обронци Етне су једно од најгушће насељених подручја на Сицилији. Иако реке вулканске лаве имају огромну разорну моћ која уништава куће и путеве, оне теку споро па се ретко догоди да неко од људи настрада.[12]
Геолошка историја
[уреди | уреди извор]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/51/Etna_storia_geologica.png/300px-Etna_storia_geologica.png)
Вулканска активност се први пут догодила на Етни пре око 500.000 година, са ерупцијама испод мора код древне обале Сицилије.[13] Пре око 300.000 година, вулканизам је почео да се јавља југозападно од врха (средњи врх вулкана), а затим се активност померила ка садашњем центру пре 170.000 година. Ерупције у то време су изградиле прво веће вулканско здање, формирајући стратовулкан у наизменичним експлозивним и ефузивним ерупцијама. Раст планине је повремено прекидан великим ерупцијама, што је довело до урушавања врха и формирања калдера.
Од пре око 35.000 до 15.000 година, Етна је доживела неке веома експлозивне ерупције, стварајући велике пирокластичне токове, који су оставили велике наслаге игнимбрита. Пепео од ових ерупција пронађен је чак и јужно од границе Рима, 800 km (497 mi) северно.
Пре неколико хиљада година, источни бок планине доживео је катастрофалан колапс, стварајући огромно клизиште у догађају сличном оном виђеном у ерупцији планине Сент Хеленс 1980. године. Клизиште је оставило велику депресију на страни вулкана, познату као 'Вале дел Бове' (Долина волова). Једно истраживање објављено 2006. сугерише да се то догодило пре око 8.000 година и да је изазвало огроман цунами, који је оставио трага на неколико места у источном Медитерану.[14]
Планина Етна се креће ка Средоземном мору просечном брзином од 14 mm (0,55 in) годишње, а масив клизи по неконсолидованом слоју изнад старијег нагнутог терена.[15][16]
Земљиште
[уреди | уреди извор]На добро наводњеним обронцима Етне, вулкански пепео ствара једно од најплоднијих врста земљишта. Тамо је могуће остварити чак и до 5 берби поврћа годишње. Такође је земљиште погодно и за воће, а и за винограде.[12]
Галерија
[уреди | уреди извор]-
Поглед на Етну из града Таормине
-
Подножје Етне
Види још
[уреди | уреди извор]Референце
[уреди | уреди извор]- ^ The elevation varies with volcanic activity. The volcano last erupted in November 2022. It is frequently given as 3.350 m (10.990 ft), but many sources that support this concede that this is approximate. The coordinates given, which are consistent with SRTM data, are from a 2005 GPS survey. The elevation data are based on a LIDAR (Light Detection and Ranging) survey carried out in June 2007, see Neri, M.; et al. (2008), „The changing face of Mount Etna's summit area documented with Lidar technology”, Geophysical Research Letters, 35 (9): L09305, Bibcode:2008GeoRL..3509305N, doi:10.1029/2008GL033740
- ^ а б Pezzella, Francesca. „L'Etna si supera. Nuovo record di altezza a 3357 metri”. www.ingv.it (на језику: италијански). Архивирано из оригинала 10. 08. 2021. г. Приступљено 2021-08-10.
- ^ Suda, alphaiota, 375
- ^ „L'Etna si supera. Nuovo record di altezza a 3357 metri” (на језику: италијански). 2021-08-10. Приступљено 2021-08-11.
- ^ Laura Geggel (16. 8. 2021). „Mount Etna is 100 feet taller than it was 6 months ago”. Space.com.
- ^ „Etna & Aeolian Islands 2012 – Cambridge Volcanology”. www.volcano.group.cam.ac.uk. октобар 2012.
- ^ „Italy volcanoes and Volcanics”. USGS. Архивирано из оригинала 11. 7. 2011. г.
- ^ Aelian, Hist. An. xi. 3, referenced under Aetnaeus in William Smith's Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology
- ^ Thomaidis, Konstantinos; Troll, Valentin R.; Deegan, Frances M.; Freda, Carmela; Corsaro, Rosa A.; Behncke, Boris; Rafailidis, Savvas (2021). „A message from the 'underground forge of the gods': history and current eruptions at Mt Etna”. Geology Today (на језику: енглески). 37 (4): 141—149. ISSN 1365-2451. S2CID 238802288. doi:10.1111/gto.12362.
- ^ „Decade Volcanoes”. United States Geological Survey.
- ^ Mount Etna Becomes a World Heritage Site, Italy Magazine, 4. 5. 2013
- ^ а б в г Appleton, Geoffrey., Morgan, Vernon., Mkt Print) (2005). Sva čuda sveta : [vodič kroz najveće prirodne lepote]. Beograd: Mladinska knjiga. стр. 135. ISBN 86-84213-07-6. OCLC 448032399.
- ^ Martin-Schutz, Alicia. „Mt. Etna”.
- ^ It has been suggested that this was the reason why the settlement of Atlit Yam (Israel), now below sea level, was suddenly abandoned around that time. See Pareschi, M. T.; Boschi, E.; Favalli, M. (2007), „Holocene tsunamis from Mount Etna and the fate of Israeli Neolithic communities”, Geophysical Research Letters, 34 (16): L16317, Bibcode:2007GeoRL..3416317P, S2CID 129407252, doi:10.1029/2007GL030717. This claim has been contested, however, as "there is no evidence of tsunami deposits, nor of sudden and catastrophic changes such as damaged structures, whole animal carcases or evidence of traumatic injury, such as might be expected to result from a tsunami event" (Galili E., Rosen B., Evron M.W., Hershkovitz I., Eshed V., Horwitz L.K. (2020) Israel: Submerged Prehistoric Sites and Settlements on the Mediterranean Coastline—the Current State of the Art. In: Bailey G., Galanidou N., Peeters H., Jöns H., Mennenga M. (eds) The Archaeology of Europe’s Drowned Landscapes. Coastal Research Library, vol 35. Springer, Cham). See also, Galili, E., Horwitz, L. K., Hershkovitz, I., Eshed, V., Salamon, A., Zviely, D., Weinstein‐Evron, M., and Greenfield, H. (2008), Comment on “Holocene tsunamis from Mount Etna and the fate of Israeli Neolithic communities” by Maria Teresa Pareschi, Enzo Boschi, and Massimiliano Favalli, Geophysical Research Letters, 35, L08311.
- ^ Murray, J.B.; van Wyk de Vries, B.; Pitty, A. (април 2018). „Gravitational sliding of the Mt. Etna massif along a sloping basement” (PDF). Bulletin of Volcanology. 80 (4): 40. Bibcode:2018BVol...80...40M. PMC 6560784
. PMID 31258237. doi:10.1007/s00445-018-1209-1.
- ^ Gravitational collapse of Mount Etna’s southeastern flank
Литература
[уреди | уреди извор]- „Etna”. Global Volcanism Program. Smithsonian Institution.
- Chester, D. K.; Duncan, A. M.; Guest, J. E.; Kilburn, C. R. J. (1985). Mount Etna: The Anatomy of a Volcano. Chapman and Hall. стр. 412 pp. ISBN 978-0-8047-1308-5.
- Ó hÓgáin, Dáithí (1991), „Has the Time Come?' (MLSIT 8009): The Barbarossa Legend in Ireland and Its Historical Background”, Béaloideas, 59: 197—207, JSTOR 20522387, doi:10.2307/20522387
- —— (1992—1993), „Migratory Legends in Medieval Irish Literature”, Béaloideas, 60/61 (Finscealta Agus Litriocht: Paipeir a cuireadh I lathair ag an Siompoisiam Nordach-Ceiltech / Legends and Fiction: Papers Presented at the Nordic-Celtic Legend Symposium): 57—74, JSTOR 20522397, doi:10.2307/20522397
- —— (2000), „The Importance of Folklore within the European Heritage: Some Remarks”, Béaloideas, 68: 67—98, JSTOR 20522558, doi:10.2307/20522558
- Bell, Robert E., Women of Classical Mythology: A Biographical Dictionary. ABC-Clio. (1991) ISBN 9780874365818.
- Euripides, Cyclops with an English translation by David Kovacs. Cambridge. Harvard University Press. Online version at the Perseus Digital Library. Greek text available from the same website.
- Maurus Servius Honoratus, In Vergilii carmina comentarii. Servii Grammatici qui feruntur in Vergilii carmina commentarii; recensuerunt Georgius Thilo et Hermannus Hagen. Georgius Thilo. Leipzig. B. G. Teubner. 1881. Online version at the Perseus Digital Library.
- Stephanus of Byzantium, Stephani Byzantii Ethnicorum quae supersunt, edited by August Meineike (1790-1870), published 1849. A few entries from this important ancient handbook of place names have been translated by Brady Kiesling. Online version at the Topos Text Project.
Спољашње везе
[уреди | уреди извор]- Радио-телевизија Републике Српске: Етна избацује облаке пепела, 5. 1. 2012. (језик: српски)
- Mount Etna Nord Live Webcams by Linguaglossa H24
- „VONA bulletin”.
- Mount Etna Regional Park
- Youtube video: eruption phases of Etna in 2018 (in Italian)
- Smithsonian Institution: Global Volcanism Program: Etna
- Footage of the 1971 eruption is featured in the 1979 film Days of Fury, hosted by Vincent Price
Међународне | |
---|---|
Државне | |
Географске | |
Остале |
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.