Paavo Nurmi
Paavo Nurmi | |
![]() | |
Nurmi az 1924. évi nyári olimpiai játékokon | |
Született | Paavo Johannes Nurmi 1897. június 13. ![]() |
Elhunyt | 1973. október 2. (76 évesen)![]() |
Álneve | El Finlandès volador |
Állampolgársága | ![]() |
Foglalkozása | közép- és hosszútávfutó |
Kitüntetései |
|
Sírhelye | Turku Cemetery |
Magassága | 174 cm |
Testtömege | 65 kg |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Paavo Nurmi témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Paavo Nurmi (Turku, 1897. június 13. – Helsinki, 1973. október 2.) finn „csodafutó”. Az 1920-as években a világ legjobb közép- és hosszútávfutója volt, sok világrekordot állított be a legkülönbözőbb távokon, 1500 m-től 20 km-ig. A „futók királyának” és a „repülő finn”-nek is elnevezett Nurmit minden idők legnagyobb olimpikonjának és atlétájának is tartják.
Családja és ifjúkora
[szerkesztés]Szülei Johan Fredrik Nurmi ács és Matilda Wilhelmiina Laine voltak.[5] Nurmi testvérei, Siiri, Saara, Martti és Lahja 1898-ban, 1902-ben, 1905-ben illetve 1908-ban születtek.[6] 1903-ban a Nurmi család Raunistulából egy 40 négyzetméteres lakásba költözött Turku központjában, ahol Paavo Nurmi 1932-ig lakott.[6] A fiatal Nurmira és barátaira Alfred Shrubb angol hosszútávfutó gyakorolt hatást.[5] Rendszeresen hat kilométert futottak vagy gyalogoltak, hogy Ruissalóban ússzanak, néha naponta kétszer is.[7] Tizenegy éves korában Nurmi eredménye 1500 méteren 5:02 volt.[5] Nurmi apja 1910-ben hunyt el, a következő évben pedig Lahja nevű nővére.[6] A család nehéz anyagi helyzetben volt, a konyhájukat bérbe adták egy másik családnak, és maguk egyetlen szobában éltek.[5] Nurmi tehetséges diák volt, de elhagyta az iskolát, hogy kifutófiúként egy pékségben dolgozzon.[6] Noha az aktív futást elhagyta,[5] bőven volt része edzésben, ahogy a nehéz kocsikat tolta felfelé Turku lejtős utcáin.[8] Utóbb ennek tulajdonította hát- és lábizmai megerősödését.[8]
15 évesen Nurmi újból elkezdett érdeklődni az atlétika iránt Hannes Kolehmainen hatására, akinek az 1912. évi nyári olimpiai játékokon nyújtott teljesítménye alapján Finnország felkerült a sport világtérképére.[9] Pár nappal később megvette első pár tornacipőjét.[7] Nurmi nyáron elsősorban terepfutással, télen terepsízéssel edzett.[5] 1914-ben Nurmi a Turun Urheiluliitto sportklub tagja lett, és megnyerte első versenyét 3000 méteren.[10] Két évvel később edzésprogramját kiegészítette sétával, sprinttel és tornagyakorlatokkal.[5] Továbbra is gondoskodott családjáról; új állásában, az Ab. H. Ahlberg & Co turkui műhelyében 1919. áprilisig dolgozott, amikor megkezdte katonai szolgálatát egy géppuskás alakulatnál.[5] 1918-ban a finn polgárháború alatt Nurmi politikailag passzív maradt, és munkájára és olimpiai ambícióira koncentrált.[5] A háború után nem csatlakozott az újonnan alapított Finn Munkások Sportszövetségéhez, hanem cikkekben kritizálta a szövetség vezetését a több munkatársát és atlétát ért diszkrimináció miatt.[5]
Olimpiai pályafutása
[szerkesztés]1920, Antwerpen – 1924, Párizs
[szerkesztés]A hazájában addig ismeretlen Nurmi elsőként az 1920. évi nyári olimpiai játékokon szerepelt a finn csapatban.[10] Első napján 1920. augusztus 17-én 5000 méteres távon állt rajthoz. Gyors kezdéssel igyekezett a többi futót rögtön az első szakaszban lerázni, de a francia Joseph Guillemot végig bírta az iramot, és a hajrában győzött. Ezt a vereséget Nurmi élete legkeserűbb vereségeként könyvelte el. Ez volt az egyedüli alkalom, hogy Nurmi nem finn futóval szemben maradt alul az olimpiai játékokon.[9] Két nappal később aztán a 10 000 méteres távon Nurmi jobb taktikával legyőzte Guillemot-t, és megszerezte élete első olimpiai aranyérmét 31:45,8-as időeredménnyel. Ismét két nap múlva a 8 kilométeres terepfutás került sorra, amikor a kezdettől fogva vezető Guillemot 6 kilométer után kifáradva kiállt, majd a végső küzdelemben Nurmi 0,6 másodperc előnnyel nyert a svéd Erik Backman előtt. A terepfutásban a Paavo Nurmi, Heikki Liimatainen és Teodor Koskenniemi összetételű finn csapat legyőzte a brit és svéd csapatokat. Nurmi sikere a család számára azt jelentette, hogy a lakásukban lett villamos áram és folyóvíz.[6] Az olimpia után Nurmi Helsinkibe költözött, ahol ösztöndíjjal elvégezte a Teollisuuskoulu ipari iskolát.[10]
A Guillemot-tól elszenvedett vereség arra serkentette Nurmit, hogy versenyein kísérleteket végezzen, amelyeket azután aprólékosan kielemezett.[11] Nurmi, akit korábban arról ismertek, hogy az első néhány körben szédületes iramot diktál, elkezdett stopperórát hordani, és az erőfeszítéseit sokkal egyenletesebben osztotta el az egész távon.[12] Olyan szintre akarta tökéletesíteni akarta a technikáját és taktikáját, hogy a versenytársak erőfeszítéseit értelmetlenné tegye.[11] 1921. június 20-án Stockholmban megkísérelte az 5000 méteres világrekordot megdönteni, de a rossz körülmények miatt meghiúsult a próba. Június 22-én, két nap múlva 10 000 méteren ugyanez a kísérlet sikerült (30:40,2).[13] 1922-ben Nurmi folytatta a megkezdett rekordvadászatot. Elsőként szeptember 4-én új 2000 méteres világrekordot állított fel. Hannes Kolehmainen 5000 méteren Stockholmban 1912-ben felállított eredményét (14:36,6) lehetetlennek tartották megdönteni. Nurmi önmagának felállított célja pontos beosztással 14:35 volt. Először szeptember 10-én próbálkozott, de a zuhogó esőben futva az eredmény csak a világ 3. legjobb ideje lett. Ismét két nap kellett a fordulathoz. A jó időben futott 5000 méteres táv időeredménye 14:35,3, új világrekord.
Egy évvel később Nurmi új rekordot állított fel 1500 méteren és egy mérföldön.[12] Az a teljesítménye, hogy egyidejűleg tartotta az egy mérföld, 5000 méter és 10 000 méter világcsúcsát, sem előtte, sem utána nem sikerült senkinek.[9] Nurmi kipróbálta sebességét 800 méteren is, és új országos csúccsal nyerte a finn bajnokságot.[14] 1923-ban Nurmi mérnöki diplomát szerzett és hazatért, hogy felkészüljön a következő olimpiai játékokra.[6][10]
Nurmi részvételét az 1924. évi nyári olimpiai játékokon egy térdsérülés veszélyeztette, amit az év tavaszán szenvedett el, felgyógyult, és folytatta a napi kétszeri edzéseket.[14] Június 19-én Nurmi kipróbálta az olimpiai időbeosztást a helsinki Eläintarha Stadionban azzal, hogy az 1500 méteres és 5000 méteres távot egy óra leforgása alatt teljesítette, és mindkét számban világcsúcsot döntött.[15] A párizsi olimpiai játékokon az 1500 méteres futás döntőjében az első 800 méteren közel 3 másodperccel gyorsabban futott.[15] Egyedüli kihívója, az amerikai Ray Watson az utolsó kör előtt feladta, így Nurmi lassíthatott, és így is nyert Willy Schärer, H. B. Stallard és Douglas Lowe előtt,[15] három másodpercet javítva az olimpiai csúcson.[16] Az 5000 méteres futás döntője kevesebb mint két óra múlva kezdődött, és Nurmit kemény kihívás elé állította honfitársa, Ville Ritola, aki már megnyerte a 3000 méteres akadályfutást és a 10 000 méteres síkfutást.[15] Ritola és Edvin Wide úgy gondolták, hogy Nurmi fáradt, és megpróbálták kifullasztani azzal, hogy világcsúcs-ütemben futottak.[17][18] Észrevéve, hogy nem az idő, hanem két vetélytársa ellen kell küzdenie, Nurmi a fűre dobta stopperóráját.[17] A finnek utóbb lehagyták a svédet, és egymással folytatták a küzdelmet.[15] A célegyenesben Ritola kívülről sprintelt, de Nurmi gyorsított az ütemen, és egy méterrel megelőzte riválisát.[15]
Az egyéni mezei terepfutás (10650 m) napján 45 °C-os hőség volt,[19] ami miatt a 38-ból 15 versenyző feladta a futamot.[15] Nyolc döntőst hordágyon vittek el.[15] Wide, aki az elején vezette a futamot, szintén feladta, és tévesen az a hír terjedt el, hogy meghalt a kórházban.[20][21] Nurmin csak a fáradtság enyhébb jelei mutatkoztak miután Ritola előtt közel másfél perccel elsőként ért célba.[15] Úgy tűnt, hogy Finnország csapata elveszti az aranyérmet, mivel Liimatainen betámolygott a stadionba, de alig haladt előre.[22] Egy előtte futó atléta a cél előtt elájult, és Liimatainen megállt, és megpróbált kijutni a pályáról, mert azt hitte, hogy már célba ért.[22] A nézők hosszas kiabálása után felismerte a helyzetet, a jó irányba fordult, és tizenkettediknek ért célba biztosítva a finn csapatnak az aranyérmet.[15][22] A jelenlevőket megrázták az események, és az olimpiai szervezők elhatározták, hogy a mezei futást kiveszik az olimpiai sportágak közül.[23]
A következő napon, a 3000 méteres csapatfutásban Nurmi és Ritola végzett az első két helyen, míg Elias Katz ötödik lett, így a finn csapat aranyérmet szerzett.[15] Nurmi öt versenyszámban öt aranyérmet szerzett, de keserű szájízzel távozott, mivel a finn hivatalos személyek a sztárfutóknak osztották a futamokat, így nem tudta megvédeni olimpiai címét 10 000 méteren, vagyis azon a távon, amit a legjobban kedvelt.[15][24] Visszatérve Finnországba Nurmi világcsúcsot javított 10 000 méteren, ami közel 13 évig maradt érvényben.[24] Ekkor egyidejűleg tartotta az 1500 méteres, az egy mérföldes, 3000 méteres, 5000 méteres és 10 000 méteres síkfutás világcsúcsát.[25]
Amerikai turné és 1928, Amszterdam
[szerkesztés]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/09/Ray%2C_Coolidge%2C_Nurmi.jpg/220px-Ray%2C_Coolidge%2C_Nurmi.jpg)
1925-ben Nurmi egy széles körben reklámozott turnéra indult az Amerikai Egyesült Államokba. Öt hónap alatt 55 versenyen vett részt (ebből 45 fedett pályás), amelyek közül az elsőt január 6-án tartották a Madison Square Gardenben.[26] Nurmi egy mérföldön legyőzte Joie Rayt és Lloyd Hahn t, 5000 méteren Ritolát, és új világcsúcsot állított fel mindkét távon.[26] Nurmi további tíz fedett pályás világcsúcsot döntött meg szabályos versenyeken, és számos legjobb időt ért el a ritkább távokon.[26] 51 versenyen nyert, egyet feladott és három versenyen vesztett. Az utolsó versenyén a Yankee Stadionban második lett a fél mérföldes távon az amerikai Alan Helffrich mögött.[26] Helffrich győzelme véget vetett Nurmi 121 versenyből álló, négy éven át tartó veretlenségi sorozatának a 800 méter feletti távokon.[26][27][28] Noha mindennél jobban gyűlölt veszteni[29] Nurmi elsőként gratulált Helffrichnek.[28] A turné rendkívül népszerűvé tette Nurmit az Amerikai Egyesült Államokban, és találkozhatott Calvin Coolidge elnökkel a Fehér Házban.[30] Nurmi elhagyta Amerikát, attól félve, hogy túl sokat versenyzett, és kiégette magát.[31]
Nurmi azon küzdött, hogy a reuma és Achilles-ín ellenére ne veszítse el a motivációját a futáshoz.[10] 1926-ban kilépett műszaki rajzolói állásából, és üzleti tanulmányokba kezdett.[10] Amikor részvénykereskedőként új pályára lépett, a pénzügyi tanácsadói között ott volt Risto Ryti, a finn jegybank igazgatója.[10] 1926-ban Nurmi megdöntötte Wide világrekordját 3000 méteren Berlinben, utána Stockholmban javított az eredményén,[25] annak ellenére, hogy Nils Eklöf ismételten megpróbálta lelassítani, hogy Wide-ot segítse.[32] Nurmi dühös volt a svédekre, és megfogadta, hogy soha többet nem áll ki Eklöf ellen.[33] 1926. októberben vesztett egy 1500 méteres futamban a német Otto Peltzerrel szemben, és a világcsúcsát is megdöntötték.[34] Első ízben történt több mint öt év és 133 verseny során, hogy Nurmit legyőzték egy 1000 méter feletti távon.[27] 1927-ben Nurmit a finn vezetők felfüggesztették, mert nem volt hajlandó Eklöf ellen versenyezni a finn-svéd nemzetközi atlétikai versenyen, és lemondták a Peltzer elleni visszavágót.[35] Nurmi befejezte az évadot, és november végén azzal fenyegetőzött, hogy nem vesz részt az 1928. évi nyári olimpiai játékokon.[36] Az 1928-as olimpiára való válogatás során Nurmi harmadik lett 1500 méteren az utóbb arany- illetve bronzérmet szerző Harri Larva és Eino Purje mögött, és elhatározta, hogy a hosszabb távokra koncentrál.[37] A programjába felvette az akadályfutást is, noha korábban csak kétszer versenyzett ebben a számban,[37] legutoljára 1922-ben győzött két mérföldes akadályfutásban a brit bajnokságon.[38]
Az 1928-as olimpiai játékokon Amszterdamban Nurmi három versenyszámban indult. Végig Ritola mögött futva és a célegyenesben előzve megnyerte a 10 000 méteres síkfutást.[39] Az 5000 méteres síkfutás döntője előtt Nurmi átkozta magát a 3000 méteres akadályfutás selejtezője miatt,[39] ahol a hátára esett a vízen átugrásnál, és meghúzódott a csípője és a lába.[39] Lucien Duquesne megállt, hogy felsegítse, amit Nurmi úgy köszönt meg, hogy átengedte neki a győzelmet, amit Duquesne köszönettel elutasított.[39] 5000 méteren Nurmi megpróbálta megismételni ugyanazt a taktikát Ritola ellen, de csapattársa elhúzódott.[39] Nurmi, aki sokkal fáradtabbnak nézett ki, mint előtte bármikor, alig tudta lehagyni Wide-ot és megszerezni az ezüstérmet.[39] Nem sok ideje maradt a sérülések gyógyítására vagy kipihenésére, mert következő napon kezdődött a 3000 méteres akadályfutás.[39] Míg Nurmi az akadályokkal küzdött, Finnország akadályfutó-specialistája, Toivo Loukola előnyt szerzett.[39] A legutolsó körben Nurmi kiugrott a többiek közül, és kilenc másodperccel végzett a világcsúcsot döntő Loukola mögött; Nurmi eredménye is jobb volt, mint az előző rekord.[39]
Hosszabb távok
[szerkesztés]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/90/Paavo_Nurmi_checks_his_stopwatch_in_1928.jpg/220px-Paavo_Nurmi_checks_his_stopwatch_in_1928.jpg)
Nurmi azt nyilatkozta egy svéd újságnak, hogy "ez a legeslegutolsó szezonom a pályán. Kezdek öregedni. Tizenöt évig versenyeztem, és elegem van belőle."[9] Ennek ellenére Nurmi folytatta a futást, és a hosszabb távok felé fordult. Októberben világcsúcsot döntött 15 kilométeren, 10 mérföldön, és az egy órás futásban Berlinben.[13] Nurmi csúcsa az egy órás futásban 17 évig marad érvényben, egészen 1945-ig, amikor Viljo Heino 129 méterrel többet futott.[40] 1929-ben Nurmi másodszorra is amerikai turnéra indult, ami Brooklynban kezdődött.[41] Első alkalommal szenvedett vereséget egy mérföldön Ray Congertől a Wanamaker Mile-ban tartott fedettpályás versenyen,[42][43] ahol hét másodperccel volt lassabb a saját világcsúcsánál,[42] és rögtön találgatások indultak arról, hogy az egy mérföldes táv már túl rövid neki.[44] 1930-ban új világcsúcsot állított fel 20 kilométeren.[13] 1931 júliusban Nurmi győzelmet aratott a már ritkának számító két mérföldes távon Lauri Lehtinen, Lauri Virtanen és Volmari Iso-Hollo felett, és megjavította a világcsúcsot, megmutatva ezzel, hogy bírja az ütemet rövidebb távon is.[45][46] Ő volt az első futó, aki kilenc perc alatt teljesítette a távot.[45] Nurmi azt tervezte, hogy az 1932. évi nyári olimpiai játékokon Los Angelesben csak 10000 méteren és a maratoni futásban indul, azzal indokolva, hogy kihagyja az 5000 méteres futást, hogy Finnországnak legalább három kiváló versenyzője van ebben a számban.[47]
1932. áprilisban a Nemzetközi Atlétikai Szövetség (IAAF) felfüggesztette Nurmit a nemzetközi versenyzéstől, folyamatba téve egy vizsgálatot a Finn Atlétikai Szövetségnél az amatőr státusz elvesztése miatt.[48] A finn szövetség kritizálta az IAAF-et, hogy meghallgatás nélkül döntött,[48] de egyetértett a vizsgálat megindításával. Az IAAF rendszerint elfogadta a nemzeti hatóság döntését,[49] és az Associated Press azt írta, hogy "alig kétséges, hogy amennyiben a finn szövetség felmenti Nurmit a nemzetközi testület kérdés nélkül elfogadja ezt a döntést."[48] Egy héttel később a Finn Atlétikai Szövetség Nurmi javára döntött, mivel nem találtak bizonyítékot a professzionalizmus vádjára.[49] Nurmi remélte, hogy a felfüggesztését időben feloldják ahhoz, hogy részt tudjon venni az olimpiai játékokon.[50]
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9a/Paavo_Nurmi_runs_marathon_in_1932.jpg/220px-Paavo_Nurmi_runs_marathon_in_1932.jpg)
1932. június 26-án Nurmi elindult első maratoni versenyén az olimpiai válogatáson. Egy csöpp folyadék nélkül futott a régi stílusú rövid maratoni távon (40,2 kilométer), és 2:22:03,8 alatt végzett,[51] kevéssel Albert Michelsen 2:29:01,8-as világcsúcsa alatt. Armas Toivonent, a későbbi olimpiai bronzérmest hat perccel előzte meg.[52] Nurmi ideje a rövid maraton nem hivatalos világcsúcsa lett.[53] Megnyugodva, hogy eleget tett, Nurmi leállt a versenyzéssel az Achilles-ínnal kapcsolatos problémái miatt.[51] A Finn Olimpiai Bizottság benevezte Nurmit mind a 10000 méteres, mint a maratoni futásra.[54] A The Guardian szerint az általa a válogatón futott idők "majdnem hihetetlenek."[34] Nurmi sérülései ellenére folytatta az edzéseket Los Angelesben az olimpiai faluban.[9] Nurmi arra vágyott, hogy a pályafutását a maratoni futásban szerzett olimpiai arannyal fejezze be, ugyanúgy, mint Kolehmainen tette röviddel az első világháború kitörése előtt.[55]
1932, Los Angeles és pályafutásának vége
[szerkesztés]Kevesebb mint három nappal a 10000 méteres futás előtt az IAAF hét tagból álló bizottsága elutasította a finn érvelést, és eltiltotta Nurmit a Los Angelesben való versenyzéstől.[56] Sigfrid Edström, az IAAF elnöke és a végrehajtó bizottság elnöke kijenletette, hogy az IAAF következő napon kezdődő teljes kongresszusa sem tudja Nurmit visszahozni az olimpiára, de áttekintik az ügy szakaszait és politikai vonatkozásait.[56] Az AP a "legravaszabb politikai manővernek" nevezte a döntést a nemzetközi atlétika történetében, és azt írta, hogy az olimpiai játékok olyan lesz, mint a Hamlet a híres dán főszereplő nélkül."[57] A döntés ellen ezrek tüntettek Helsinkiben.[58] Az ügy részleteit nem adták ki a sajtónak, de úgy tartják, hogy a Nurmi elleni bizonyíték német versenyszervezők eskü alatt tett vallomása volt, amely szerint Nurmi versenyenként 250–500 dollárt kapott, amikor 1931 őszén Németországban versenyzett.[57] Az állításokat Karl Ritter von Halt tette, miután Edström egyre fenyegetőbb leveleket küldött neki azzal, hogy amennyiben nem szolgáltat bizonyítékot Nurmi ellen, kénytelen lesz szigorú intézkedéseket hozni a Német Atlétikai Szövetség ellen.[59]
A maratoni futás előestéjén a verseny összes résztvevője – a finnek kivételével, akiknek az álláspontja ismert volt – egy petíciót írt alá, amelyben Nurmi indulásának engedélyezését kérték.[60] Edström jobbkeze, Bo Ekelund, az IAAF főtitkára és a Svéd Atlétikai Szövetség elnöke azt közölte a finn sporttisztviselőkkel, hogy el tudná intézni Nurmi versenyen kívüli indulását a maratonon.[60] A finn küldöttség azonban fenntartotta azt az álláspontját, hogy ha Nurmit nem nyilvánítják profinak, akkor joga van hivatalosan is részt venni a versenyen.[60] Noha két héttel korábban az Achilles-ín húzódásával diagnosztizálták,[61] Nurmi azt nyilatkozta, hogy öt perccel nyerné a versenyt.[9] A kongresszus anélkül zárult, hogy Nurmit profinak nyilvánították volna, de 13–12 arányban fenntartották a tanács jogát arra, hogy felfüggesszen egy sportolót.[62] A szoros szavazati arány miatt azonban az ügyet elhalasztották az 1934-es stockholmi ülésig.[62] A finnek azzal vádolták a svédeket, hogy fondorlatos trükköket vetettek be Nurmi amatőr státusza ellen,[63] és minden kapcsolatot megszakítottak Svédországgal az atlétika területén.[64] Az üggyel kapcsolatos viták miatt Finnország már előző évben lemondta részvételét a finn-svéd nemzetközi atlétikai versenyen.[65] Nurmi felfüggesztése után Finnország egészen 1939-ig nem tért vissza a rendezvényre.[63]
Nurmi visszautasította, hogy profivá váljon,[66] és amatőrként folytatta a versenyzést Finnországban.[9] 1933-ban három év után újra 1500 méteren versenyzett, és bajnoki címet szerzett, legjobb eredményét futva 1926 óta.[67][68] Az 1934. augusztusában tartott IAAF értekezleten Finnország két javaslatot tett, amelyeket nem fogadtak el.[69] A tanács ekkor előhozta azt a döntést, ami feljogosította az atléták felfüggesztésére abban az esetben, ha megszegték az IAAF amatőrségre vonatkozó szabályait.[69] 12-5 szavazati aránnyal és több tartózkodással Nurmi felfüggesztése az amatőr atlétikában véglegessé vált.[69] Kevesebb mint három hét múlva, 1934. szeptember 16-án Nurmi Viipuriban győzött a 10000 méteres futásban, és visszavonult.[9] Ebben a számban a pályafutása csúcsát jelentő 14 évben nem talált legyőzőre.[70] Terepfutásban a győzelmi sorozata 19 évig tartott.[71]
Sportpályafutása után
[szerkesztés]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/84/Paavo_Nurmi_in_his_store_in_1939.jpeg/220px-Paavo_Nurmi_in_his_store_in_1939.jpeg)
Sportpályafutása alatt Nurmi titokban tartotta az edzési módszereit.[72] Mindig egyedül futott, és ha valaki csatlakozni mert hozzá, addig gyorsított, amíg kifárasztotta.[72] Még klubtársa, Harri Larva is keveset tanult tőle.[72] A pályafutása befejezésa után Nurmi edző lett a Finn Atlétikai Szövetségnél, és ő készítette fel a futókat az 1936. évi nyári olimpiai játékokra.[14] 1935-ben Nurmi és a teljes igazgatóság kilépett a szövetségből, amikor 40-38 arányban eldöntötték az atlétikai kapcsolatok újraindítását Svédországgal.[73] Ennek ellenére, három hónap múlva Nurmi visszatért az edzőséghez, és a berlini olimpiai játékokon a finn hosszútávfutók három arany-, három ezüst- és egy bronzérmet szereztek.[14][74] 1936-ban Nurmi egy férfiruha-boltot nyitott Helsinkiben.[75] A bolt turisztikai célponttá vált,[76] és Emil Zátopek is azok között volt, akik ellátogattak a boltba a Nurmival való találkozás reményében.[77] Nurmi a bolt hátsó helyiségében töltötte idejét, és egy új területen, az építkezésben indított vállalkozást.[75] Vállalkozóként Nurmi negyven lakótömböt épített Helsinkiben, tömbönként mintegy száz lakással.[78] Öt éven belül milliomos lett.[76] Leghevesebb ellenfele, Ritola Nurmi egyik lakásában lakott féláron.[55] Nurmi a tőzsdén is vagyont szerzett, és utóbb Finnország egyik leggazdagabb emberévé vált.[79]
1940. februárban, a Finnország és Szovjetunió közötti téli háború alatt Nurmi visszatért az Egyesült Államokba védencével, Taisto Mäkival, aki elsőként ért el 30 perc alatti eredményt 10000 méteren, hogy forrásokat és támogatást gyűjtsön a finn ügy érdekében.[9] A gyűjtőkampányt Herbert Hoover korábbi elnök irányította,[80] aki a két futót a "legnagyobb sportnemzet nagykövetei"nek nevezte.[81] Nurmi San Franciscói tartózkodása alatt kapta a hírt, hogy tanítványai közül az olimpiat bajnok Gunnar Höckert hősi halált halt.[82] Nurmi április végén visszatért Finnországba,[83] és a folytatólagos háborúban egy fuvarozó csoportnál, illetve katonai kiképzőként dolgozott.[84] Mielőtt 1942. januárban leszerelték volna, Nurmit tiszthelyettessé léptették elő (először törzsőrmester ylikersantti, majd főtörzsőrmester vääpeli lett).[84]
![refer to caption](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a0/Olympiatuli_1952.jpg/220px-Olympiatuli_1952.jpg)
1952-ben Urho Kekkonen miniszterelnök, a Finn Atlétikai Szövetség korábbi elnöke meggyőzte Nurmit, hogy ő vigye be az olimpiai lángot a helsinki Olimpiai Stadionba az 1952. évi nyári olimpiai játékok alkalmából.[79] Miután meggyújtotta a lángot a tálban, Nurmi átadta a fáklyát példaképének, Kolehmainennek, aki meggyújtotta a jelzőfényt a toronyban.[55]
Nurmi úgy érezte, hogy atlétaként túl sok, üzletemberként túl kevés tekintélyt szerzett,[10] de soha nem szűnt meg érdeklődni a futás iránt.[85] Néhány alkalommal maga is visszatért a pályára. 1946-ban régi vetélytársával, Edvin Wide-dal került szembe Stockholmban a görög polgárháború áldozatai javára szervezett jótékonysági versenyen.[86] Utolsó alkalommal 1966. február 18-án futott a Madison Square Gardenben, ahova a New York Athletic Club meghívására érkezett.[87] 1962-ben Nurmi azt jósolta, hogy a jóléti államok küzdeni fognak a hosszútávfutásban: "Minél magasabb az életszínvonal egy országban, annál gyakrabban ér el gyengébb eredményt azokban a versenyszámokban, amelyek munkát és törődést igényelnek. Figyelmeztetni szeretném az új nemzedéket: 'Ne engedjétek, hogy ez a kényelmes élet lustává tegyen. Ne engedjétek, hogy az új közlekedési eszközök kiöljék belőletek a fizikai erőkifejtés ösztönét. Túl sok fiatal szokja meg, hogy a legrövidebb távolságokra is autóval menjen.'"[88] 1966-ban 300 sporttisztviselő előtt kritizálta a finnországi hosszútávfutás állapotát.[89] Nurmi megélte a finn futás újjáéledését az 1970-es években, amelyet olyan atléták vezettek, mint az 1972-es olimpiai bajnokok, Lasse Virén és Pekka Vasala.[85] Elismeréssel illette Virén futóstílusát, és Vasalának azt tanácsolta, hogy figyeljen Kipchoge Keinóra.[10]
Ugyan elfogadott egy meghívást Lyndon B. Johnson elnöktől, hogy 1964-ben újra ellátogasson a Fehér Házba,[90] Nurmi elég visszavonult életet élt az 1960-as évek végéig, amikor néhány interjút adott.[91] 70. születésnapján Nurmi beleegyezett, hogy interjút ad a finnországi közmédiának (Yle), de csak azért, mert megtudta, hogy Kekkonen elnök lesz a riporter.[92] Egészségi gondokkal küzdve, legalább egy szívrohamon és egy stroke-on túl, gyengülő látással Nurmi keserűen beszélt a sportról, amelyet időpazarlásnak nevezett a művészethez és tudományhoz képest.[93] 1973-ban hunyt el, és állami temetésben részesült.[24] Kekkonen részt vett a temetésen, és elismerő szavakat mondott Nurmiról.[55] Nurmi kérésére, aki szerette a klasszikus zenét, és maga is hegedült,[10] a szertartás alatt Konsta Jylhä Vaiennut viulu (Az elnémult hegedű) című darabját játszották.[94] Nurmi utolsó rekordja 1996-ban dőlt meg; az 1925-ben fedett pályán 2000 méteren elért világcsúcsa finn országos csúcsként 71 évig tartott.[95]
Magánélete és személyisége
[szerkesztés]Nurmi 1932 és 1935 között Sylvi Laaksonennel élt házasságban.[75] Laaksonen, akit nem érdekelt az atlétika, ellenezte, hogy Nurmi futót neveljen újszülött fiukból, Mattiból, és 1933-ban azt nyilatkozta az Associated Pressnek, hogy "az atlétikára koncentrálása végül arra kényszerített, hogy elmenjek a bíróságra a válás miatt."[96] Matti Nurmi utóbb középtávfutó lett, majd "self-made" üzletember.[78] Nurmi és fiának kapcsolata bonyolult volt.[78] Matti inkább az üzletembert, semmint az atlétát csodálta az apjában, és ők ketten soha nem beszélgettek Nurmi futókarrierjéről.[78] Futóként Matti a legjobb eredményét 3000 méteren érte el, ahol apjával azonos időt futott.[78] Az 1957. július 11-i híres futamon, ahol a "három Olavi" (Salsola, Salonen és Vuorisalo) világcsúcsot döntött 1500 méteren, Matti Nurmi egyéni csúccsal kilencedik lett, 2,2 másodperccel rosszabb eredménnyel apja 1924-es világcsúcsánál.[78]
Maila Nurmi hollywoodi színésznőt Paavo Nurmi unokahúgának tartják,[97] de erre nézve nincs hivatalos bizonyíték.
Nurmi kedvelte a finn sportmasszázs és szauna hagyományát, és a finn szaunának tulajdonította az 1924-es párizsi hőhullám idején elért eredményeit.[98] Változatosan étkezett, noha 15 és 21 éves kora között vegetariánus volt.[98] Nurmit hallgatagnak, faarcúnak és makacsnak ismerték.[10] Úgy vélték, hogy nincsenek közeli barátai, de alkalmanként részt vett a társasági életben, és ismerősei között kimutatta szarkasztikus humorát.[10] A sajtó pályája csúcsán a világ legjobb sportolójának kiáltotta ki,[99] de Nurmi a reklám és a média ellen volt,[10] és 75. születésnapján azt nyilatkozta, hogy "a világhír és a hírnév kevesebbet ér egy rothadt vörösáfonyánál."[78] Gabriel Hanot francia újságíró 1924-ben azt írta róla, hogy "annyi hidegség és önkontroll van benne, hogy soha egy pillanatig sem mutatja ki érzelmeit."[100] Néhány finn kortársától a Suuri vaikenija (A nagy hallgatag) nevet kapta,[101] és Ron Clarke megjegyezte, hogy Nurmi személye még a finn futók és újságírók számára is rejtély maradt: "Titokzatos, szfinx-szerű, felhők közötti isten. Olyan volt, mintha mindig szerepet játszott volna egy színdarabban."[100]
Nurmi inkább szóba állt futótársaival, mint a sajtóval. Eszmét cserélt Charley Paddock sprinterrel, és együtt edzett riválisával, Otto Peltzerrel.[102][103] Nurmi azt tanácsolta Peltzernek, hogy felejtse el ellenfeleit: "Egy atléta számára az a legnagyobb kihívás, hogy saját magát győzze le."[102] Nurmi arról volt ismert, hogy a lelkierő fontosságát hangsúlyozta: "Az elme minden; az izom csak gumidarab. Minden, ami vagyok, az elmém miatt van."[104] Peltzernek az volt a véleménye Nurmi viselkedéséről a futópályán, hogy "áthatolhatatlanságában Buddhaként siklott a pályán. Stopperórával a kezében, kört kör után futva a cél felé, csak a matematika törvényei vonatkoztak rá."[105] Johnny Kelley maratoni futó, aki először a berlini olimpiai játékokon találkozott bálványával, azt mondta, hogy Nurmi eleinte hidegnek tűnt, aztán egy darabig beszélgettek, aztán amikor megkérdezte a nevét, teljesen izgalomba jött.[106]
Nurmi sebessége és nehezen megfogható egyénisége miatt olyan neveket kapott mint a "fantom finn", a "futók királya" és "páratlan Paavo",[9][107][108] míg az a szokása, hogy stopperórával a kezében futott, oda vezetett, hogy a sajtóban futógépként jellemezték.[109] Egy újságíró szerint Nurmi "mechanikus Frankenstein, akit az idő megsemmisítésére alkottak."[110]
Hagyatéka
[szerkesztés]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/21/Paavo_Nurmi_and_W%C3%A4in%C3%B6_Aaltonen.jpg/220px-Paavo_Nurmi_and_W%C3%A4in%C3%B6_Aaltonen.jpg)
Nurmi 22-szer javított hivatalos világcsúcsot az 1500 méter és 20 kilométer közötti távokon; ez rekord a futásban.[13][111] Ezen felül további 58 nem hivatalos világcsúcsot is felállított.[78] Az összes fedett pályán elért világcsúcsa nem hivatalos, mivel az IIAF csak az 1980-as években kezdte el a fedett pályás rekordok hitelesítését.[13] Nurmival azonos számú olimpiai aranyérmet először Larisza Latinyina tornász ért el 1964-ben, Mark Spitz úszó 1972-ben és Carl Lewis futó 1996-ban, és csak 2008-ban szárnyalta túl Michael Phelps úszó.[112] Nurmi összes olimpiai érmének száma szinten rekord volt 1960-ig, amikor Edoardo Mangiarotti vívásban 13 érmet szerzett.[113] 1996-ban a Time magazin minden idők legnagyobb olimpikonjának választotta Nurmit,[114] és az IAAF beválasztotta az első tizenkét atléta közé, akik helyet kaptak az IAAF Hall of Fame-ben 2012-ben.[115]
Nurmi bevezette a futásba az "egyenletes ütem" stratégiáját, stopperórával ellenőrizve magát és energiáját egyenletesen elosztva a táv egészén.[116] Úgy magyarázta, hogy "amikor az idő ellen versenyzel, nem kell sprintelned. A többiek nem tudják tartani az iramot, ha állandóan kemény az egész pályán."[108] Archie Macpherson szerint "stopperórájával a kezébe az erőfeszítés intelligens alkalmazásának új szintjére emelte az atlétikát, és a modern tudományosan felkészített atléta előfutára volt."[117] Nurmit úttörőnek tekintik az edzés tekintetében is; egy olyan egész éves rendszeres edzésprogramot dolgozott ki, amely egyaránt tartalmazott hosszútávfutást és intervallum edzést.[118] Peter Lovesey The Kings of Distance: A Study of Five Great Runners című művében azt írta, hogy "Nurmi felgyorsította a világcsúcsok folyamatát; kialakította és megszemélyesítette a futás analitikus megközelítését; és mély hatást gyakorolt nem csak Finnországban, hanem az egész atlétikai világban. Nurmit, stílusát, technikáját és taktikáját csalhatatlannak tartották, és tényleg így lehetett, mert sikeres finn utánzói folyamatosan javították a csúcsokat."[72]
Nurmi eredményei és edzésmódszere több generáció futósztárját megihlették. Emil Zátopek gyermekként edzés közben azt énekelte, hogy "Én vagyok Nurmi! Én vagyok Nurmi!",[78] és edzésrendszerét arra alapozta, amit sikerült megtudnia Nurmi módszeréről.[119] Lasse Virén bálványozta Nurmit, és aznapra volt megbeszélve első találkozásuk, amikor Nurmi meghalt.[105] Hisám el-Gerúzs futó akart lenni, hogy "megismételje annak a teljesítményét, akiről a nagyapja annyit mesélt."[120] Ő lett az első, aki meg tudta ismételni Nurmi után, hogy ugyanazon a versenyen megnyerje az 1500 és 5000 méteres futást.[120] Nurmi hatása sokkal messzebb nyúlt az olimpiai aréna futópályájánál. Az 1928-as olimpiai játékokon a költészeti verseny aranyérmét Kazimierz Wierzyński nyerte Olimpiai babér című költeményével, amelyben egy versszak Nurmiról szólt.[121]
Emlékezete
[szerkesztés]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/ca/Paavo_Nurmi_-_Gabor_Mihaly.jpg/160px-Paavo_Nurmi_-_Gabor_Mihaly.jpg)
Az 1924-es olimpiai játékok után az ország leghíresebb szobrásza, Wäinö Aaltonen szobrot készített róla a finn kormány megbízásából. 1952-ben a szobor eredeti öntőformáját használva két másolat készült: az egyiket a Helsinki Olimpiai Stadion előtt, a másikat Nurmi szülővárosában, Turkuban állították fel. 1983-ban az eredeti szobrot, amelyet sokáig a Nemzeti Szépművészeti Múzeumban őriztek, a Jyväskyläi Egyetem testnevelési karának épülete elé helyezték el. 1994-ben újabb másolat készült, amelyet a Nemzetközi Olimpiai Bizottság Múzeumának parkjába küldtek, Lausanne-ba.[122] További Nurmi-szobrokat készített Renée Sintenis 1926-ban és Carl Eldh 1937-ben; utóbbi Nurmi és Edvin Wide csatáját örökíti meg.[121]
Több érmet és bélyeget bocsátottak ki tiszteletére, utcákat neveztek el róla és 1939 óta egy kisbolygó is viseli nevét.[123] 1969-ben a Finnair Paavo Nurminak nevezte el első DC-8-asát.[124] 1987-ben a finn nemzeti bank egy tízmárkás pénzjegyet bocsátott ki, amelynek egyik oldalán Paavo Nurmi, másik oldalán az olimpiai stadion szerepelt.[125]
1969 óta rendezik meg a Paavo Nurmi Maratont Wisconsinban,[126] és 1992 óta egy azonos nevű versenyt Turkuban.[127] A Finlandia University, egy finn gyökerekkel rendelkező amerikai intézmény Nurmiról nevezte el atlétikai központját.[128] 1997-ben egy turkui stadiont neveztek át a tiszteletére.[121]
Nurmi szerepel William Goldman 1974-ben megjelent Marathon Man című regényében.[129] A Nurmiról szóló operát, melynek szövegét Paavo Haavikko, zenéjét Tuomas Kantelinen szerezte, a helsinki olimpiai stadionban mutatták be 2000-ben.[130] A Simpson család egy 2005-ös epizódjában Mr. Brags azzal henceg, hogy egyszer motorbiciklivel lehagyta Nurmit.[131]
Paavo Nurmi portréja szerepelt a finn márka 1986-ban kibocsájtott, Erik Bruun (1926- ) tervezte szériájának 10 márkás címletén.
-
1986-os szériájú finn 10 márkás bankjegy előoldala Paavo Nurmi portréjával
Olimpiai helyezések
[szerkesztés]- Antwerpen, 1920:
- aranyérem – 10 000 m hosszútávfutás
- aranyérem – 8000 m terepfutás (egyéni)
- aranyérem – 8000 m terepfutás (csapat)
- ezüstérem – 5000 m hosszútávfutás
- Párizs, 1924:
- aranyérem – 1500 m
- aranyérem – 5000 m hosszútávfutás
- aranyérem – 5000 m terepfutás (egyéni)
- aranyérem – 5000 m terepfutás (csapat)
- aranyérem – 3000 m (csapat)
- Amszterdam, 1928:
- aranyérem – 10 000 m hosszútávfutás
- ezüstérem – 5000 m hosszútávfutás
- ezüstérem – 3000 m akadályfutás
Hivatkozások
[szerkesztés]- ↑ https://svr100.fi/suurmestarit/stahlberg/, 2023. szeptember 4.
- ↑ a b https://kansallisbiografia.fi/kansallisbiografia/henkilo/1786, 2023. május 26.
- ↑ https://ritarikunnat.fi/ritarikunnat/palkitut/suomen-olympialaisen-kunniamerkeilla-palkitut-finlands-olympiska-utmarkelsetecken-belonade/?, 2023. szeptember 20.
- ↑ The orders of the White Rose of Finland and the Order of the Lion of Finland, 273
- ↑ a b c d e f g h i j Railo, Raimo: Legendaarinen Paavo Nurmi – sata vuotta ja ylikin suomalaista urheilua, osa 11. Suomen Liikunta ja Urheilu (SLU). [2014. július 4-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ a b c d e f Paavo Nurmi's home. The Sports Museum of Finland. [2017. december 1-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ a b Luhtala, Seppo. Top Distance Runners of the Century. Meyer & Meyer Verlag, 15. o. (2002). ISBN 978-1841260693
- ↑ a b Sears 2001, 212–213. o.
- ↑ a b c d e f g h i j Paavo Nurmi – A biography. The Sports Museum of Finland. [2016. október 20-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ a b c d e f g h i j k l m Autio, Veli-Matti: Nurmi, Paavo (1897–1973). Finnish Literature Society, 1997. szeptember 12. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ a b Lovesey 1968, 98. o.
- ↑ a b Lovesey 1968, 99. o.
- ↑ a b c d e Paavo Nurmi's world records (approved by the IAAF). The Sports Museum of Finland. [2016. április 22-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ a b c d Pesola, Matti: SUL 100 vuotta – Paavo Nurmi. Elite Games. [2015. május 9-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ a b c d e f g h i j k l Paavo Nurmi at the Olympic Games – Paris 1924. The Sports Museum of Finland. [2017. december 1-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ Robinson, Roger. „The Greatest Races”. Running Times (Apr 2008), 48. o.
- ↑ a b Sears 2001, 214. o.
- ↑ Raevuori 1997, 174. o.
- ↑ Paavo Nurmi : makes the impossible possible. International Olympic Committee, 2007. június 13. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ Raevuori 1997, 177–178. o.
- ↑ Lovesey 1968, 111. o.
- ↑ a b c Raevuori 1997, 179. o.
- ↑ Lovesey 1968, 112. o.
- ↑ a b c Paavo Nurmi. CNN, 2008. július 7. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ a b Raevuori 1997, 417. o.
- ↑ a b c d e The American Tour of 1925. The Sports Museum of Finland. [2017. január 11-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ a b Raevuori 1997, 433–439. o.
- ↑ a b (1925. május 27.) „Alan Helffrich Hands Paavo Nurmi His First Defeat in Five Years”. The Meriden Daily Journal, 8. o. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ Autio, Veli-Matti: Nurmi, Paavo (1897–1973). Finnish Literature Society. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ (1925. február 22.) „Coolidge Talks With Nurmi As They Pose for Pictures”. The New York Times, 1. o. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ (1925. május 21.) „Nurmi says he's never coming back to America”. The Lewiston Daily Sun, 1. o. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ Raevuori 1997, 258. o.
- ↑ Raevuori 1997, 259. o.
- ↑ a b Burnton, Simon: 50 stunning Olympic moments No31: Paavo Nurmi wins 5000m in 1924. The Guardian, 2012. május 18.
- ↑ Raevuori 1997, 259–260. o.
- ↑ Raevuori 1997, 260–262. o.
- ↑ a b Raevuori 1997, 269. o.
- ↑ Raevuori 1997, 428. o.
- ↑ a b c d e f g h i Paavo Nurmi at the Olympic Games – Amsterdam 1928. The Sports Museum of Finland. [2017. december 1-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ (1945-10-02 October 1945) „Nurmi Mark Has Been Bettered”. Ottawa Citizen, 15. o. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ Getty, Frank (1929. január 19.). „Paavo Nurmi runs tonight in Brooklyn”. The Pittsburgh Press, 1. o. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ a b (1929. február 11.) „Conger Beats Paavo Nurmi In Mile Run”. The Day, 8. o. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ (1942. december 24.) „Ray Conger Named Coach; Noted Track Star to Direct the Teams at Penn State”. The New York Times. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ (1929. február 11.) „Paavo May Quit Mile Run”. The Milwaukee Journal, 2. o.
- ↑ a b (1931. július 25.) „Paavo Nurmi Sets Record”. The Milwaukee Journal, 10. o.
- ↑ Quercetani, Roberto. A World History of Track and Field Athletics. Oxford University Press, 139. o. (1964)
- ↑ (1931. december 29.) „Paavo Nurmi on Finnish team of 25 for Olympics”. The Lewiston Daily Sun, 8. o. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ a b c (1932. április 4.) „Finns Aroused by Nurmi Suspension”. St Petersburg Times, 7. o. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ a b (1932. április 11.) „Paavo Nurmi Cleared of Pro Charges, to Marry”. Telegraph Herald, 9. o. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ (1932. június 8.) „Nurmi Hopes To Run in Olympics”. The Border Cities Star, 2. o. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ a b Martin, David E.. The Olympic Marathon. Human Kinetics, 148–149. o. (2000). ISBN 978-0880119696
- ↑ Luhtala, Seppo. Top Distance Runners of the Century. Meyer & Meyer Verlag, 13. o. (2002). ISBN 978-1841260693
- ↑ (1932. június 27.) „Paavo Nurmi Claims Mark”. San Jose News, 2. o. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ Gould, Alan (1932. július 23.). „U.S. opposes blanket law under I.A.A.F.”. Milwaukee Sentinel, 14. o.
- ↑ a b c d Sears 2001, 216. o.
- ↑ a b Gould, Alan (1932. július 29.). „Paavo Nurmi barred from Olympic meet”. Telegraph Herald, 11. o. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ a b (1932. július 29.) „Great Nurmi barred from Olympic Games as teams prepare for big carnival”. Reading Eagle, 19. o. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ (1932. július 30.) „Finns Are Fretful Over Nurmi's Case”. The Vancouver Sun, 16. o. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ Raevuori 1997, 280. o.
- ↑ a b c Kekkonen, Urho (1932. szeptember 9.). „Totuus Nurmen jutusta ja sen ajamisesta Amerikassa”. Helsingin Sanomat. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ Daley, Arthur J. (1932. július 21.). „Nurmi Is Ordered to Rest His Leg; Dr. Martin Diagnoses Injury to Finnish Runner as a Pulled Achilles Tendon”. The New York Times, 20. o. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ a b (1932. augusztus 10.) „Paavo Nurmi probably through as amateur”. Reading Eagle, 9. o. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ a b (2008. augusztus 29.) „Finland and Sweden renew old rivalry on the athletics track this weekend”. Helsingin Sanomat.
- ↑ Jalava, Juhani (2005. március 15.). „1925–1935: Yleisurheilu sai Suomen liikkeelle”. Turun Sanomat.
- ↑ Raevuori 1997, 289. o.
- ↑ (1932. december 28.) „Won't Turn”. Saskatoon Star-Phoenix, 10. o. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ Raevuori 1997, 421. o.
- ↑ Raevuori 1997, 443. o.
- ↑ a b c (1934. augusztus 29.) „Athletic Union Denies Nurmi Amateur Rank”. Schenectady Gazette, 14. o. (Hozzáférés: 2017. november 24.)
- ↑ Raevuori 1997, 426. o.
- ↑ Raevuori 1997, 427. o.
- ↑ a b c d Lovesey 1968, 165. o.
- ↑ (1935. május 7.) „Paavo Nurmi Resigns as Finnish Instructor”. The Milwaukee Journal, 2. o.
- ↑ (1935. augusztus 2.) „Nurmi Resumes Coaching Finns”. The Gettysburg Times, 6. o. (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ a b c (2006. szeptember 9.) „Paavo Nurmen herrainvaateliike oli Mikonkadulla”. Helsingin Sanomat.
- ↑ a b Sjoblom, Paul (1941. június 5.). „'Phantom Finn' Will Coach Runners”. The Calgary Herald, 7. o. (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ Sandrock, Michael. Running with the Legends. Human Kinetics, 13–14. o. (1996). ISBN 978-0873224932
- ↑ a b c d e f g h i Gillon, Doug: ‘Nurmi on Nurmi’ – son of 'Flying Finn' legend speaks about his father. IAAF, 2005. augusztus 13. (Hozzáférés: 2017. november 15.)
- ↑ a b (2000. augusztus 15.) „Paavo Nurmi: a majestic runner but one thorny customer as a man”. Helsingin Sanomat.
- ↑ (1940. február 2.) „Tilden Returns to Tennis For Finnish Relief Fund”. The Pittsburgh Press, 39. o. (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ (1940. február 12.) „People, Feb. 12, 1940”. Time. [2013. július 21-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ Raevuori 1997, 357. o.
- ↑ (1940. április 19.) „Maki Out To Redeem Self”. The Pittsburgh Press, 2–7. o. (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ a b Railo, Raimo: Sata vuotta ja ylikin suomalaista urheilua, 12. osa. Suomen Liikunta ja Urheilu (SLU). [2003. szeptember 28-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ a b Raevuori 1997, 382. o.
- ↑ Karikko, Paavo. Yksin aikaa vastaan: Paavo Nurmen elämäkerta. Weilin & Göös, 310. o. (1975). ISBN 978-9513514075
- ↑ Raevuori 1997, 377. o.
- ↑ (2005) „Then Snell came past like a runaway horse”. BMC News 4 (2), 37. o, Kiadó: The British Milers' Club. [2018. szeptember 16-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ Raevuori 1997, 380–381. o.
- ↑ (1964. január 25.) „Paavo Nurmi Welcomed to Washington by President”. The New York Times. (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ (1973. október 2.) „Famed Nurmi Dies at 73”. Spokane Daily Chronicle, 15. o. (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ (1967. június 14.) „Nurmi Wants To Meet Jim Ryun”. The Palm Beach Post, 18. o.
- ↑ Raevuori 1997, 365. o.
- ↑ Raevuori 1997, 415. o.
- ↑ (1996. február 14.) „Nurmi's last record falls, one he set in Buffalo”. The Buffalo News. [2016. április 15-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ (1933. október 20.) „Athlete should never marry, says Mrs. Paavo Nurmi”. The Calgary Daily Herald, 8. o. (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ Harald Haarmann. Modern Finland: Portrait of a Flourishing Society. Mcfarland & Co Inc, 190. o. (2016). ISBN 1476662029
- ↑ a b Nurmi, Paavo (1932. július 7.). „Kunnossaolosalaisuuteni. Sauna ja hieronta ihmelääkkeet.”. Helsingin Sanomat, 4. o. [2014. február 21-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. október 12.)
- ↑ Lopez, Enrique Hank (1974. április 1.). „The Shoeless Mexicans Vs. The Flying Finn”. American Heritage 25 (3). (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ a b Nurmi as seen by others. The Sports Museum of Finland. [2016. március 5-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ Raevuori 1997, 372. o.
- ↑ a b Pears, Time (2008-06-29 June). „Otto the strange: The champion who defied the Nazis”. The Guardian. (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ Olympic Review, Issues 195–206. International Olympic Committee, 171. o. (1984)
- ↑ Pfitzinger, Pete. Advanced Marathoning. Human Kinetics, 11. o. (2008). ISBN 978-0736074605
- ↑ a b Pears, Tim: The time machine. The Guardian, 2007. július 29. (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ Lewis, Frederick. Young at Heart: The Story of Johnny Kelley, Boston's Marathon Man. Rounder Records, 49. o. (2005). ISBN 978-1579401139
- ↑ Sjoblom, Paul (1941. június 5.). „Nurmi To Coach Athletes”. The Leader-Post, 17. o. (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ Bale, John. Running Cultures: Racing in Time and Space. Routledge, 88–89. o. (2003). ISBN 978-0714684246
- ↑ Cousineau, Phil. The Olympic Odyssey: Rekindling the True Spirit of the Great Games. Quest Books, 130. o. (2003). ISBN 978-0835608336
- ↑ Gebrselassie approaching Record for Running Records. IAAF, 2006. március 16. (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ Schwartz, Larry: Phelps cements place in history. BBC, 2008. augusztus 13. (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ Martin, Douglas: Edoardo Mangiarotti, Olympian Fencer, Dies at 93. The New York Times, 2012. május 25. (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ Raevuori 1997, 15. o.
- ↑ Owens, Nurmi among first in IAAF Hall of Fame. Reuters, 2012. március 8. [2012. április 20-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ Kiell, Paul J.. American Miler: The Life and Times of Glenn Cunningham. Breakaway Books, 241. o. (2006). ISBN 978-1891369599
- ↑ Macpherson, Archie: Sport has become a matter of taste. The Herald, 1999. december 13. [2016. április 15-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ Faster, Higher, Stronger – Paavo Nurmi. BBC. [2013. április 19-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ Lovesey 1968, 125. o.
- ↑ a b Bingham, Eugene (2004. augusztus 30.). „Athletics: Nurmi legend relived by El Guerrouj”. The New Zealand Herald.
- ↑ a b c Peltola, Vesa-Matti: Huomionosoituksia maassa ja taivaassa. Suomen Urheilutietäjät. [2016. március 3-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. november 25.)
- ↑ Seiro, Arno (2009. november 17.). „Sportsmen set in stone in the capital”. Helsingin Sanomat.
- ↑ Schmadel, Lutz. Dictionary of Minor Planet Names. Springer, 138. o. (2003). ISBN 978-3540002383
- ↑ DC-8 – A big leap forward. Finnair. [2011. november 21-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. szeptember 2.)
- ↑ Ask about money!. Bank of Finland. [2009. november 2-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. szeptember 2.)
- ↑ Huhti, Thomas. Wisconsin. Avalon Travel, 261. o. (2011). ISBN 978-1598807455
- ↑ Paavo Nurmen kisat. Paavo Nurmi Sports. [2010. február 21-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. szeptember 2.)
- ↑ Paavo Nurmi Athletic Center. Finlandia University. [2012. július 5-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. szeptember 2.)
- ↑ Lyons, Gene: The Killing Of the King; By William Goldman, 309 pp. New York: Delacorte Press. $7.95.. The New York Times, 1974. október 27. (Hozzáférés: 2012. szeptember 2.)
- ↑ (2000. augusztus 7.) „Sport and song combine in Paavo Nurmi Opera spectacle”. Helsingin Sanomat. [2014. szeptember 13-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. szeptember 19.)
- ↑ The Simpsons -sarjan tuoreessa olympialaisjaksossa vieraillaan Helsingissä. Dome, 2010. február 16. [2013. szeptember 10-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. szeptember 2.)
Fordítás
[szerkesztés]Ez a szócikk részben vagy egészben a Paavo Nurmi című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Források
[szerkesztés]- Lovesey, Peter. The Kings of Distance: A Study of Five Great Runners. Taylor & Francis (1968)
- Raevuori, Antero. Paavo Nurmi, juoksijoiden kuningas, 2nd (finnish nyelven), WSOY (1997)
- Sears, Edward Seldon. Running Through the Ages. McFarland (2001)
További információk
[szerkesztés]Kapcsolódó szócikkek
[szerkesztés]Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.