Aileen Wuornos
Wikipediasta
Aileen Wuornos | |
---|---|
![]() Pidätyskuva. |
|
Henkilötiedot | |
Syntynyt | 29. helmikuuta 1956 Troy, Michigan |
Kuollut | 9. lokakuuta 2002 (46 vuotta) Florida State Prison, Bradfordin piirikunta, Florida |
Kansalaisuus |
![]() |
Muut tiedot | |
Rikokset | murha |
Uhrit | 7 |
Vangittu | 9. tammikuuta 1991 |
Rangaistus | kuolemantuomio |
Aileen (Lee) Carol Wuornos[1] (alun perin Aileen Carol Pittman) (29. helmikuuta 1956 Troy, Michigan – 9. lokakuuta 2002 Florida) oli amerikansuomalainen[2] sarjamurhaaja, joka tuomittiin kuolemaan Floridassa vuonna 1992. Wuornos tunnusti tappaneensa seitsemän miestä, joista jokainen oli hänen mukaansa yrittänyt raiskata hänet hänen toimiessaan prostituoituna. Wuornos kuitenkin myönsi myöhemmin, että hän valitsi uhrinsa etukäteen ja että hän ei tappanut miehiä itsepuolustustarkoituksessa. Wuornos teloitettiin myrkkyruiskeella vuonna 2002. Hän oli kymmenes Yhdysvalloissa ja toinen Floridassa teloitettu nainen sitten vuoden 1976, jolloin kuolemanrangaistus otettiin Yhdysvalloissa jälleen käyttöön. Wuornos oli lesbo ja hänen miehiin kohdistunut toimintansa toi yhteiskunnallista maineheittaa seksuaalivähemmistöille ja feminismille.[3]
Nuoruus
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Aileen Wuornos syntyi Rochesterissa Michiganissa. Hänen äitinsä oli Diane Wuornos ja isänsä Leo Dale Pittman. Isä, johon hän ei koskaan tutustunut, sairasti skitsofreniaa ja oli hoidossa mielisairaaloissa Kansasissa ja Michiganissa. Isä oli myös tuomittu lasten hyväksikäytöstä ja murhasta. Leo Dale Pittman hirttäytyi vankilassa vuonna 1969.
Wuornoksen äiti Diane oli 14-vuotias avioituessaan 16-vuotiaan Pittmanin kanssa, ja hän sai kaksi lasta. Aileenin isoveli Keith syntyi 1955. Diane erosi Pittmanista alle kahden vuoden avioliiton jälkeen muutamaa kuukautta ennen Aileenin syntymää. Hän hylkäsi kaksi lastaan 1960 ja jätti heidät amerikansuomalaisten isovanhempien, Lauri Wuornoksen ja Britta Moilasen, kasvatettaviksi Troyhin Michiganiin. Isovanhemmat adoptoivat molemmat lapset. Aileenin suku oli muuttanut Oulusta Michiganiin työskentelemään kaivoksille. Brittan isä oli kotoisin Puolangalta ja äiti Suomussalmelta, Kainuusta.[4]
Aileen syytti isoisäänsä ruumiillisesta ja seksuaalisesta hyväksikäytöstä lapsena ja alkoholiriippuvaista isoäitiään pahoinpitelyistä. Lethal Intentissä Sue Russell kirjoitti, että Wuornoksen isoisä piiskasi häntä vyöllä. 12-vuotiaina Aileen ja Keith tajusivat, etteivät Lauri ja Britta olleet heidän biologisia vanhempiaan.
Aileen kertoi harrastaneensa jo 11-vuotiaasta lähtien seksiä useiden kumppaneiden kanssa tupakkaa, huumeita ja ruokaa vastaan. Hän harrasti seksiä myös veljensä Keithin kanssa. Hän tuli raskaaksi 14-vuotiaana isoisänsä ystävän raiskattua hänet. Hän synnytti lapsensa, pojan, Detroitissa äitiyskodissa 23. maaliskuuta 1971. Lapsi adoptoitiin pian syntymänsä jälkeen.
Britta Wuornos kuoli heinäkuussa 1971. Virallinen kuolinsyy oli maksan pettäminen, mutta myöhemmin Diane syytti Lauria hänen tappamisestaan. Isoäitinsä kuoleman seurauksena Aileenin ja Keithin holhous siirtyi oikeuden vastuulle. Tämän jälkeen 15-vuotias Aileen lähti kotoaan isoisänsä pois ajamana. Hän kertoo eläneensä metsässä ja nukkuneensa autossa sekä myyneensä seksiä. Kylmyyden takia hän lähti etelään, Floridaan, jossa eli liftaamalla kaduilla ja myymällä seksiä. Hän kertoo dokumentin haastatteluissa perheen hajoaminen ja kaduilla eläminen olivat syyt, jotka veivät asiat hänen mukaansa pieleen. Dokumentissa hän kiroaa äitinsä, joka jätti heidät. Aileen ei koskaan oppinut tunteemaan häntä, koska oli vain 6 kk ikäinen äidin lähtiessä.
Jo koulussa ollessaan Aileen alkoi myydä seksiä. Hän alkoi käyttää peitenimeä Sandra Kretsch toukokuussa 1974. Hänet vangittiin Jeffersonin piirikunnassa Coloradossa rattijuopumuksesta, tappeluun johdattamisesta ja ampumisesta .22-kaliiperisella pistoolilla liikkuvasta autosta.
Wuornos palasi Michiganiin 13. heinäkuuta 1976 välikohtauksen jälkeen, jossa hän heitti baarimikkoa päähän biljardipallolla ja hänet pidätettiin Antrimin piirikunnassa. Häntä syytettiin päällekarkauksesta ja rauhan häirinnästä. Hän sai myös huomattavan määrän varoituksia kortitta ajosta ja alkoholin nauttimisesta moottoriajoneuvossa. Hän sai 105 dollarin sakot.
17. heinäkuuta 1976 Aileenin veli Keith kuoli kurkkusyöpään ja Aileen sai 10 000 dollaria hänen henkivakuutuksestaan.[1] Näillä rahoilla Wuornos maksoi 105 dollarin sakot, jotka hänelle määrättiin elokuussa 1976, ja tuhlasi loput alle kahdessa kuukaudessa[1] ylellisyyksiin, muun muassa uuteen autoon.
Kuolema
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Aileen Wuornoksesta kertova dokumentti Aileen: Life and Death of a Serial Killer tuo esille haastattelun, jossa hän kertoo haluavansa ennen kuolemaansa kertoa totuuden asioista. Tosin dokumentista jää epäselvä kuva, vaihtuiko hänen lausuntonsa vielä lopussa. Dokumentissa näytetään tuo haastattelu, jossa hän myöntää valehdelleensa tapoista. Tässä haastattelussa hänellä oli tarkoitus kertoa totuus asiasta ennen kuolemaansa.
Wuornos kertoo tajunneensa, että kuolema on oikeasti edessä, koska vain 1 %:lla tuomituista rangaistusta ei panna käytäntöön. Hän kertoo dokumentissa, ettei halua lähteä maailmasta valheellisena. Hän kertoo, että tappojen motivaatio oli ryöstö ja tarve saada uhrien rahat sekä autot. Hän myöntää valehdelleensa häikäilemättömästi oikeudenkäynnissä uhriensa käyttäytymisestä häntä kohtaan. Kyseessä eivät olleetkaan raiskaukset.
Dokumentissa hän jopa pyytää, että hänet täytyy teloittaa, koska muuten hän tappaa taas. Aileen halusi pukeutua teloitushetkellä Harley Davidsonin puseroon, jossa on siivet, sekä bootseihin ja armeijan vyöhön. Hän halusi tulla poltetuksi Raamatun kanssa. Viimeisinä sanoinaan Wuornos ilmoitti muun muassa palaavansa Jeesuksen kanssa.[5]
Wuornoksen uhrit
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Richard Mallory, 30. marraskuuta 1989
- David Spears, 1. kesäkuuta 1990
- Charles Carskaddon, 6. kesäkuuta 1990
- Peter Siems, 4. heinäkuuta 1990 (auto löydettiin, ruumista ei)
- Troy Burress, 4. elokuuta 1990
- Dick Humphreys, 12. syyskuuta 1990
- Walter Jeno (Gino) Antonio, 19. marraskuuta 1990
Kirjallisuus ja elokuvat
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Wuornoksen elämästä on tehty elokuvat Aileen Wuornos eli miten murhaaja markkinoidaan (1993), Aileen: Life And Death Of A Serial Killer (2003) ja Monster – Aileen Wuornos (2003). Viimeksi mainitun elokuvan pääosassa Wuornosia näytellyt Charlize Theron sai roolistaan Oscar-palkinnon.[6]
Yksi yhdysvaltalaisen televisiosarjan Biography osa oli omistettu Wuornokselle.[7]
Virolainen kirjailija Miina Hint on julkaissut vuonna 2002 140-sivuisen kirjan Märkmeid surmamõistetu kambrist / Notes from the Condemned Chamber, joka kertoo Aileen Wuornoksen elämästä. Kirjan tekstit ovat viron- ja englanninkielisinä.
Vuonna 2021 julkaistiin Aileen Wuornos: American Boogeywoman -elokuva.
Lähteet
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- ↑ a b c Aileen Carol Wuornos Office of the Clark County Prosecuting Attorney. Viitattu 27.6.2013. (englanniksi)
- ↑ Teloitetun "suomalaismurhaajan" viimeiset sanat: Tulen takaisin Ilta-Sanomat. 10.10.2002. Viitattu 26.12.2019.
- ↑ https://www.tandfonline.com/doi/abs/10.1080/14791420701472791?journalCode=rccc20
- ↑ https://www.myheritage.fi/names/aileen_wuornos
- ↑ Wuornos' last words: 'I'll be back' CNN.com. 15.10.2002.
- ↑ Allmovie.com, viitattu 27.6.2013
- ↑ AE-tv, Biographu (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 27.6.2013
Aiheesta muualla
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aileen Wuornos Wikimedia Commonsissa
|
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.