Francisco Santa Cruz Pacheco
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 11 maig 1797 ![]() Oriola (Baix Segura) ![]() |
Mort | 31 agost 1883 ![]() Madrid ![]() |
Sepultura | Sacramental de San Lorenzo y San José ![]() |
![]() | |
30 de juliol de 1854 – 6 de juny de 1855[1] | |
![]() | |
7 de febrer de 1856 – 14 de juliol de 1856 | |
![]() | |
novembre de 1863 – abril de 1866 | |
![]() | |
16 de febrer de 1869 – 2 de gener de 1871 | |
Circumscripció | Terol |
![]() | |
18 de febrer de 1876 – 7 de març de 1876 | |
Antonio Quevedo Donis → | |
Circumscripció | Terol |
![]() | |
1858-1868 – 1876-1883 | |
Activitat | |
Ocupació | polític ![]() |
Partit | Partit Progressista Partit Liberal |
Llista
|
Francisco Santa Cruz Pacheco (Oriola, 11 de maig de 1797[2] - Madrid, 31 d'agost de 1883) fou un polític valencià, diputat a Corts i ministre durant el regnat d'Isabel II d'Espanya.
Biografia
[modifica]Ideològicament liberal, el 1820 va formar part de la Milícia Nacional i participà activament durant el Trienni Liberal, raó per la qual després de l'arribada dels Cent Mil Fills de Sant Lluís es va amagar a Griegos (província de Terol).
Després de les revoltes liberals del 1840 fou cap polític de la Junta de Govern de Terol fins al 1843. En 1851 i 1853 fou elegit diputat pel districte d'Albarrasí dins les files del Partit Progressista. Durant el tercer govern de Baldomero Espartero fou Ministre de la Governació (1854-1855) i d'Hisenda (1856). Durant el seu mandat va salvar el greu crebant de la Hisenda pública gràcies a una operació de crèdit que li va permetre amortitzar bona part del Deute públic, sostenir els valors públics i baixar la taxa de descompte en un 2 per cent. La crisi política d'estiu de 1856 va provocar la caiguda del govern i la seva dimissió.
En 1858 fou novament diputat per Albarrasí,[2] escó al que va renunciar quan fou nomenat el mateix any senador vitalici, i va donar suport al nou govern de Leopoldo O'Donnell, raó per l qual fou nomenat president del Tribunal de Comptes i en 1863 governador del Banc d'Espanya, càrrec que va mantenir fins a 1866.
Va donar suport a la revolució de 1868 i fou elegit diputat per Terol a les eleccions generals espanyoles de 1869 i 1871,[2] i senador i president del Senat en 1871 i 1872. En el Congrés va donar suport la unitat religiosa i va jurar lleialtat al nou rei Amadeu I d'Espanya.[3]
Quan es va produir la restauració borbònica va donar suport al nou rei i va dirigir al sector centralista del nou Partit Liberal. A les eleccions generals espanyoles de 1876 fou escollit novament diputat per Terol, però deixà l'escó quan fou nomenat novament senador vitalici.[4]
Referències
[modifica]- ↑ «Ministros y miembros de organismos de gobierno. Regencias, Juntas de Gobierno, etc (1808-2000)». Centro de Ciencias Humanas y Sociales (CCHS) del CSIC. Arxivat de l'original el 2018-10-05. [Consulta: 17 gener 2016].
- ↑ 2,0 2,1 2,2 Fitxa del Congrés de Diputats indica aquesta data de naixement
- ↑ «Francisco Santa Cruz Pacheco». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
- ↑ Fitxa del Senat
Càrrecs públics | ||
---|---|---|
Precedit per: Antonio de Ríos Rosas |
Ministre de Governació![]() 1854 - 1855 |
Succeït per: Julián de Huelves del Sol |
Precedit per: Juan Faustino Bruil y Olliarburu |
Ministre d'Hisenda![]() (febrer-juliol) 1856 |
Succeït per: Manuel Cantero de San Vicente |
Precedit per: Ramón de Santillán |
Governador del Banc d'Espanya![]() 1863-1866 |
Succeït per: Victorio Fernández Lascoiti Fourquet |
Precedit per: Manuel Pando Fernández de Pinedo |
President del Senat d'Espanya![]() 1871- 1872 |
Succeït per: Laureà Figuerola i Ballester |
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.