Antíoc XII Dionisi
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | segle II aC ![]() |
Mort | 84 aC ![]() |
Rei Selèucida | |
87 aC – 82 aC ![]() | |
Activitat | |
Ocupació | sobirà ![]() |
Període | Període hel·lenístic ![]() |
Família | |
Família | Imperi Selèucida ![]() |
Pares | Antíoc VIII Grip ![]() ![]() |
Germans | Filip I Filadelf Seleuc VI Epífanes Antíoc XI Epífanes Demetri III l'Inoportú Laòdice VII Tea ![]() |
Antíoc XII Dionís Epífanes, Filopator o Cal·línic (en llatí Antiochus Dionysus, en grec antic Ἀντίοχος Διόνυσος Ἐπιφανής Φιλοπάτωρ Καλλίνικος) fou rei selèucida del 87 aC al 84 aC.
Era fill d'Antíoc VIII Grypos, a la mort del qual el 96 aC es va declarar, junt amb tres germans més, a favor de què regnés un cinquè germà (el gran), Seleuc VI Epifanes. Al morir Seleuc VI durant una revolta popular a Mopsuèstia l'any 95 aC, el seu germà Demetri III Eucàros va assolir la corona, i va associar als seus germans Felip I Filadelf i Antíoc XI Epifanes Filadelf (que potser eren bessons) deixant fora al germà més petit. El 88 aC en ser derrotat i empresonat Demetri III pel seu germà Felip I, Antíoc XII va recollir la successió a Damasc. El 87 aC va arribar a un acord amb el seu germà i des de llavors va governar la regió de Damasc, i va tenir el suport d'Egipte. Es va enfrontar amb els macabeus i els nabateus, i va morir amb lluita contra aquests darrers el 84 aC. L'exèrcit es va retirar desorganitzadament i la major part dels soldats van morir al desert. Els nabateus van ocupar Damasc amb el seu rei Aretes III Filohel·len al davant.[1]
Referències
[modifica]- ↑ Antiochus XII a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 200
Precedit per: Demetri III Eucàros |
Imperi Selèucida | Succeït per: Tigranes II d'Armènia |
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.