Виктор Куликов
Виктор Куликов | |
съветски и руски офицер | |
![]() | |
Звание | Маршал на Съветския съюз |
---|---|
Години на служба | 1939 – 1992 |
Служи на | ![]() ![]() |
Род войски | |
Командвания | Генерален щаб на Въоръжените сили на СССР, Група съветски войски в Германия, Въоръжените сили на държавите членки на Варшавския договор |
Битки/войни | Втора световна война |
Награди | Герой на СССР Орден „Ленин“ и др. |
Образование | Ленинградско висшо офицерско бронетанково училище Военна академия „Фрунзе“ Военна академия на Генералния щаб на Русия |
Дата и място на раждане |
Верхняя Любовша, РСФСР |
Дата и място на смърт | |
Погребан | Новодевическо гробище, Хамовники, Русия |
Друга дейност | Съветник на главнокомандващия на Въоръжените сили на ОНД, Депутат във Върховния съвет на СССР, Председател на комитета на Държавната дума по делата на ветераните |
Подпис | ![]() |
Виктор Куликов в Общомедия |
Вѝктор Гео̀ргиевич Кулико̀в (на руски: Вѝктор Гео̀ргиевич Кулико̀в) е съветски и руски военен и държавен деец, Герой на Съветския съюз (1981), маршал на СССР (от 1977 г.).
Биография
[редактиране | редактиране на кода]Виктор Георгиевич е роден на 5 юли 1921 година, в семейство на бедни селяни в село Верхняя Любовша (сега в Краснозоренския район на Орловска област). Служи в Червената армия е от 1939 година.
Завършва Гродненското военно-пехотно училище в 1941 година, офицерската Висша бронетанкова школа в 1947 година, Военната академия „М.В. Фрунзе“ в 1953 година и Военната академия на Генералния щаб в 1959 година.
Участва във Втората световна война – на Югозападния, Калининския, 1-ви Прибалтийски и 2-ри Беларуски фронтове, където заема различни командни длъжности в танковите части. От февруари 1943 до май 1945 година Куликов е заместник-началник и началник-щаб на отделна танкова бригада.
След войната е назначаван на различни постове във войсковите части.
От май 1967 година. Виктор Георгиевич е главнокомандващ на войските на Киевския военен окръг, от октомври 1969 година е главнокомандващ на Групата съветски войски в Германия, от септември 1971 до 1977 година. е началник на Генералния щаб на Въоръжените сили на СССР и първи заместник-министър на отбраната. В периода 1977 – 1989 година е първи заместник-министър на отбраната на СССР и главнокомандващ на Обединените въоръжени сили на държавите – участнички във Варшавския договор.
От 1989 до януари 1992 година е генерален инспектор към Министерството на отбраната на СССР.
През 1992 година Куликов е назначен за съветник на главнокомандващия на Обединените въоръжени сили на ОНД, а от септември същата година е съветник при Министерството на отбраната на Руската федерация.
Виктор Георгиевич е член на КПСС от 1942 година и член на ЦК на КПСС от 1971 година. Депутат във Върховния съвет на СССР на VII и VIII конгрес. Депутат на III конгрес на Държавната дума на Федералното събрание на Руската федерация (1999 – 2003), председател на комитета на Държавната дума по делата на ветераните.
Награди
[редактиране | редактиране на кода]Награди на СССР и Русия
[редактиране | редактиране на кода]- Орден „За заслуги пред Отечеството“ – II и III степен (получени съответно през 1996 и 2001 г.)
- Орден „За военни заслуги“
- Почетен орден (2006)
- Четири ордена „Ленин“ (1971, 1978, 1981 и 1988 г.)
- Три ордена „Червено знаме“ (1943, 1944, 1968)
- Три ордена „Отечествена война“ – I степен (1943, 1945 и 1985 г.)
- Орден „Червена звезда“ (1955 г.)
- Орден „За служба на Родината във Въоръжените сили на СССР“ – III степен (1975 г.)
- 19 медала, в това число:
- Медал „За храброст“
- Медал „За бойни заслуги“
- Ленинска премия (1983 г.)
При оттеглянето си в пенсия е награден с поименно оръжие – пистолет (1992).
Чуждестранни награди
[редактиране | редактиране на кода]- Орден „Сухе-Батор“ (Монголска народна република, 1981)
- Орден „За заслуги пред Отечеството“ – I степен (ГДР, 1981 г.)
- Орден „Звезда за дружбата на народите“ – I степен (ГДР, 1985 г.)
- Три ордена „Шарнхорст“ (ГДР, 1972, 1986 и 1987 г.)
- Орден „За служба на Народ и Родина“ – I степен (ГДР, 1970 г.)
- Орден „Георги Димитров“ (НРБ, 1984 г.)
- Орден „Народна република България“ – I степен (НРБ, 1974 г.)
- Орден „Възраждането на Полша“ – III клас (Полска народна република, 1973 г.)
- Орден „Унгарско знаме“ с елмази (Унгарска народна република, 1975 г.)
- Орден „Червена звезда“ (Унгарска народна република, 1985 г.)
- Орден „За воинска доблест“ – I степен (Социалистическа република Виетнам, 1983 г.)
- Орден „Победоносния февруари“ (Чехословашка социалистическа република, 1985 г.)
- Орден „За военни заслуги“ – I степен (Перу, 1972 г.)
- Орден „23 август“ – I степен (Социалистическа република Румъния, 1974 г.)
- Други: 6 медала на МНР, 5 медала на ГДР, 9 медала на НРБ, 3 медала и почетен знак на Полската народна република, медал на Социалистическа република Виетнам, 2 медала на република Куба (единият от които е най-високата награда на държавата – орденът „Плая Хирон“),[1] 4 медала на Чехословашката социалистическа република, 2 медала на Социалистическа република Румъния, по един медал на КНДР, Гана и САЩ.
Има 52 чуждестранни държавни награди.
Военни звания
[редактиране | редактиране на кода]- 17 февруари 1951 г. – полковник
- 18 февруари 1958 г. – генерал-майор
- 16 юни 1965 г. – генерал-лейтенант
- 4 май 1967 г. – генерал-полковник
- 29 април 1970 г. – армейски генерал
- 14 януари 1977 г. – маршал на Съветския съюз
Бележки
[редактиране | редактиране на кода]Литература
[редактиране | редактиране на кода]- Куценко А. Маршалы и Адмиралы флота Советского Союза. Киев. Полиграфкнига, 2007, стр. 217 – 223
- Маршалы Советского Союза. Личные дела рассказывают. Институт военных историко-патриотических проблем и иследований. Москва. Любимая книга, 1996, стр. 47 – 48, ISBN 5-7656-0012-3
Външни препратки
[редактиране | редактиране на кода]- ((ru)) Информация за Виктор Георгиевич Куликов на страницата peoples.ru
- ((ru)) Маршал Куликов на страницата narod.ru Архив на оригинала от 2006-05-13 в Wayback Machine.
- ((ru)) Интервю с маршал Куликов на страницата pobeda-60.ru по случай 60 години от победата над фашизма Архив на оригинала от 2005-03-07 в Wayback Machine.
Иван Якубовски | → | Върховен главнокомандващ на Обединените сили на държавите – участнички във Варшавския договор (1967 – 1976) | → | Закриване на длъжността – 1991 г. |
![]() ![]() |
Тази страница частично или изцяло представлява превод на страницата „Куликов, Виктор Георгиевич“ в Уикипедия на руски. Оригиналният текст, както и този превод, са защитени от Лиценза „Криейтив Комънс – Признание – Споделяне на споделеното“, а за съдържание, създадено преди юни 2009 година – от Лиценза за свободна документация на ГНУ. Прегледайте историята на редакциите на оригиналната страница, както и на преводната страница, за да видите списъка на съавторите.
ВАЖНО: Този шаблон се отнася единствено до авторските права върху съдържанието на статията. Добавянето му не отменя изискването да се посочват конкретни източници на твърденията, които да бъдат благонадеждни. |
|
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.