Дяковський Юрій Іванович
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Юрій Дяковський | |
---|---|
![]() | |
Ім'я при народженні | Юрій Іванович Дяковський |
Народився | 27 лютого 1989 Стрий, УРСР |
Помер | 18 квітня 2014 (25 років) Слов'янськ, Донецька область |
Громадянство | ![]() |
Alma mater | ІФНТУНГ |
Нагороди | |
Ю́рій Іва́нович Дяко́вський (27 лютого 1989, Стрий, Українська РСР — квітень 2014, Слов'янськ, Донецька область) — український студент та активіст, учасник Євромайдану.[1] В квітні 2014 під час розвідки в Донецькій області, потрапив у полон до російських сепаратистів та був закатований. Герой України (2015, посмертно).
Мешкав Юрій Дяковський у місті Стрий. 2006 року закінчив Стрийську гімназію імені Митрополита Андрея Шептицького.[2] Захоплювався історією, правознавством та математикою. У 9 років мав юнацький розряд по шахах. У старших класах став переможцем 16 предметних олімпіад.[3]
Згодом навчався в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу.[1]
У грудні 2013 року поїхав до Києва, де протягом кількох місяців брав участь у протестних акціях.[4] 10 лютого приєднався до київського осередку Правого сектору[2]. Відстоював барикади на Інститутській і Грушевського, неодноразово брав участь у патрулюванні Києва. Під час розстрілів на Інститутській отримав поранення в руку гумовою кулею, але попри це, кинувся рятувати інших поранених, допомагав витягати людей під час пожежі в Будинку профспілок. 20 лютого мав ще одне поранення в шию — куля пройшла в сантиметрі від сонної артерії.[3][5]
З початком російської агресії на сході України разом із побратимами з «Правого сектора» проходив вишколи під Києвом, готуючись до війни, яку вважали неминучою.
У квітні 2014 року разом з товаришами вирушив до міста Слов'янськ, Донецької області, з метою здійснення розвідки та зібрання інформації про сепаратистів.[1] Це була їхня власна ініціатива.[3]
16 квітня хлопці прибули до Харкова, того ж дня увечері рушили до кордону з Донецькою областю. Їх було п'ятеро: «Апостол» — Роман Постол, «Патріот» — Юрій Поправка, «Марк» — Іван Макаров, «Кірпіч» — Юрій Дяковський, та, за проханням, «Патріота», до них долучився «Вовк» — Віталій Ковальчук.
У полон потрапив 17 квітня.[1] Того дня хлопці спробували пробратися до Слов'янська, але були виявлені сепаратистами. Зав'язався бій, в ході якого група розділилася. Постолу та Макарову пощастило повернутися до своїх. Поправка ще на початку бою заблукав і пізніше потрапив у полон на іншому блокпосту (в'їзд у Слов'янськ з боку села Глибока Макатиха). Ковальчук піймав попутню машину і поїхав у напрямку Ізюму, але машину зупинили сепаратисти і його також взяли в полон.[3]
Дяковського сепаратисти помітили й оточили при переході греблею річки. Він до останнього відстрілювався, але набої швидко закінчилися. За свідченнями Ковальчука, якого пізніше вдалося звільнити, Дяковського били з особливою жорстокістю — як за те, що відстрілювався, так і за те, що відмовився перейти на російську. «Він був родом із Львівської області — відтак, автоматично ставав для бойовиків „лютим бандерівцем“ та ще більшою загрозою», — зазначив Ковальчук.[3]
28 квітня тіло Юрія Дяковського було знайдено в річці Казенний Торець поблизу Слов'янська з ознаками насильницької смерті, (там же 19 квітня знайшли і тіла Юрія Поправки і Володимира Рибака).[6][1] Тіло було настільки понівечене, що рідні впізнали хлопця лише за шрамом на шиї, який залишився від кулі.[3]
Після тривалих переговорів з терористами, 5 травня тіло Дяковського віддали представникам Донецької облдержадміністрації і перевезли до Донецька, звідки труна з тілом загиблого вирушила до Стрия.[3]
Похований 8 травня 2014 року в рідному місті. Попрощатись з Юрком прийшли тисячі містян. Люди стояли вздовж дороги, по якій несли труну з Юрком, і скандували: «Герої не вмирають!».[1]
У Юрка залишилися батьки, брат Олег.
- Звання Герой України з удостоєнням ордена «Золота Зірка» (20 лютого 2015, посмертно) — за громадянську мужність, патріотизм, героїчне відстоювання конституційних засад демократії, прав і свобод людини, самовіддане служіння Українському народові, виявлені під час Революції гідності[7]
- Медаль «За жертовність і любов до України» (посмертно, 4 липня 2015 року).
- Відзнака ДУК «Правий сектор» «Бойовий Хрест Корпусу» (посмертно, № відзнаки 029. Наказ № 108/18 від 20 квітня 2018 року).
- Кабінет Міністрів України 15 листопада 2017 р. заснував в числі стипендій імені Героїв Небесної Сотні для студентів та курсантів закладів вищої освіти державної форми власності, які здобувають вищу освіту стипендію імені Юрія Дяковського за спеціальністю «Психологія».[8]
- Почесний громадянин Стрия[9].
- На фасаді Стрийської гімназії ім. Митрополита Андрея Шептицького встановлено меморіальну дошку. 26 травня 2017 року меморіальну дошку було осв'ячено.
- На будівлі Служби безпеки України у Слов'янську встановлено меморіальну дошку.[3]
- 14 жовтня 2020 року в Стрию відкрито пам'ятник Юрію Дяковському.
- Ім'я Дяковського увічнене в Києві на Меморіалі Героїв Небесної Сотні та на Алеї пам'яті Героїв Небесної Сотні Львівщини в Жидачеві.
- ↑ а б в г д е Слов'янські терористи не дають поховати закатованого львів'янина Юрія Дяковського. Gazeta.ua. 3 травня 2014. Архів оригіналу за 20 лютого 2015. Процитовано 20 лютого 2015.
- ↑ а б Виявилось, що Юрій Дяковський поїхав на Майдан і вступив до "Правого сектору". ТСН. 7 травня 2014. Архів оригіналу за 16 серпня 2014. Процитовано 20 лютого 2015.
- ↑ а б в г д е ж и УІНП. 1989 – народився Юрій Дяковський, Герой України (посмертно). УІНП (укр.). Процитовано 22 серпня 2024.
- ↑ Стрий попрощався з Юрієм Дяковським. fortuna-gazeta.com.ua. Архів оригіналу за 20 лютого 2015. Процитовано 20 лютого 2015.
- ↑ У Стрию поховали Юрія Дяковського, закатованого сепаратистами на Донеччині. zik.ua. 8 травня 2014. Архів оригіналу за 20 лютого 2015. Процитовано 20 лютого 2015.
- ↑ На Донеччині в річці знайшли ще одне тіло чоловіка. На Донеччині в річці знайшли ще одне тіло чоловіка. Архів оригіналу за 17 вересня 2016. Процитовано 10 вересня 2016.
- ↑ Указ Президента України від 20 лютого 2015 року № 94/2015 «Про присвоєння звання Герой України»
- ↑ постанова Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 р. № 896 «Про заснування академічних стипендій імені Героїв Небесної Сотні». Архів оригіналу за 23 квітня 2018. Процитовано 18 березня 2022.
- ↑ Почесні громадяни. Стрийська міська рада. Процитовано 26.03.2023.
- Ольга Омельянчук, Перші закатовані на Донбасі. Історії українців, у вбивстві яких зізнався Гіркін [Архівовано 22 жовтня 2021 у Wayback Machine.] // Радіо Свобода, 25 травня 2020
- 1989 — народився Юрій Дяковський, Герой України (посмертно) — Український інститут національної пам'яті.
- На Львівщині поховали Юрія Дяковського на YouTube
- У Слов'янську закатували чоловіка зі Стрия [Архівовано 20 лютого 2015 у Wayback Machine.](укр.)
- Президент присвоїв звання Герой України п'ятьом активістам посмертно // Офіційне інтернет-представництво Президента України, 20.02.2015
- Дяковський Юрій Іванович («Кірпіч») [Архівовано 22 жовтня 2021 у Wayback Machine.] // Книга пам'яті полеглих за Україну
Попередник: | Герой України — кавалер ордена «Золота Зірка» № 143 20 лютого 2015 |
Наступник: |
Бадера Олександр Миколайович | Поправка Юрій Юрійович |
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.