Хатія Буніатішвілі
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Хатія Буніатішвілі | |
---|---|
груз. ხატია ბუნიათიშვილი | |
![]() | |
Основна інформація | |
Повне ім'я | груз. ხატია ბუნიათიშვილი |
Дата народження | 21 червня 1987 (37 років) |
Місце народження | Тбілісі |
Роки активності | 2008 — тепер. час |
Громадянство | ![]() |
Національність | грузинка |
Професії | класична піаністка |
Освіта | Тбіліська державна консерваторія і Віденський університет музики й виконавського мистецтва |
Вчителі | Мішель Соньї, Tengiz Amirejibid[1] і Майзенберг Олег Йосипович |
Інструменти | піаніно |
Жанри | класична музика |
Лейбл | Sony Classical Records |
Нагороди | |
khatiabuniatishvili.com | |
![]() |
Хатія Буніатішвілі (груз. ხატია ბუნიათიშვილი; *21 червня 1987, Тбілісі) — грузинська піаністка.
Хатія Буніатішвілі почала грати на піаніно під керівництвом своєї матері у віці трьох років.[2] Вона дала свій перший концерт з Камерним оркестром в Тбілісі у віці шести років. З десяти років вона почала давати концерти в Європі, Україні, Вірменії, Ізраїлі та США.[3] Вона закінчила Тбіліську головну музичну школу, а в 2004 році вступила в Тбіліську державну консерваторію.[4]
Буніатішвілі, яка описує фортепіано як «символ музичної самотності»,[5] від початку зробила вибір на користь фортепіано замість скрипки, хоча має абсолютний слух. Вона та її сестра разом навчалися грі на фортепіано та разом виступали дуетом вдома.[6]
Буніатішвілі грала з багатьма оркестрами, в тому числі з Паризьким оркестром Паамо Єрві, Лос-Анджеліським симфонічним, Віденським симфонічним, Національним оркестом Франції під керівництвом Даніеля Ґатті та Лондонським філармонічним оркестром. Вона також виконувала камерну музику з такими музикантами як Ґідон Кремер та Рено Капюсон.[7]
В 2010 році вона отримала нагороду Борлетті-Буітоні,[8] а телеканал ВВС включив її до фільму про «Нове покоління музикантів».[9] На Віденській музичній виставці у Концертхаус їй вручили премію ,як відкритю сезону 2011-2012, а в 2012 році її нагородили як найкращого початківця на церемонії «Echo Klassik».[10]
В 2010 році Буніатішвілі підписала ексклюзивний контракт на запис з «Соні Классікал Рекордс».[11] В 2011 випустила свій дебютний альбом до 200-річчя Ференца Ліста, який включав Сонату в Сі-мінорі, Liebestraum No 3, Кампанелу, Угорську рапсодію No 2, та вальс Мефістофеля. «Classic FM» у своєму відгуку про альбом зазначав що: «Буніатішвілі - молода піаністка з величезним темпераментом та технікою, що одразу ж наводить на думку про молоду Марту Ангеріх». Відгук «Грамофона» був більш стриманим. Оглядач журналу Джед Дістлер розкритикував «текстуально та ритмічно розмиту» Liebesträume No. 3 та зауважив, що Соната B Minor у виконані Буніатішвілі «її неврівноважене ритмічне почуття, динамічні прорахунки і загальна відсутність довгострокового планування чітко відстежуються після декількох прослуховувань». Ці слова відносяться альбому 2012 року присвяченому Шопенові, де Хатя комбінувала сольні партії піаніно з Концертом No. 2 в F мінорі Шопена, в акомпонементі Паризького оркестру та Паамо Єрві. Гардіан зазначило: "Ця гра йде з самого серця однієї з найзахоплюючий та технічно обдарованих молодих піаністів сьогодення". «Грамофон», навпаки, розкритикував запис Концерту No. 2 Шопена у виконані Хаті за «відсутність рівноваги та перебільшену швидкість». В 2014 році Буніатішвілі випустила свій третій альбом з «Соні Классікал» під назвою «Батьківщина». На відміну від попередніх альбомів, які були присвячені одному окремому композиторові, «Батьківщина» складалася з особисто значимих творів для Хаті, в тому числі музику з її батьківщини - Грузії. Вона присвятила цей альбом своїй матері.
- ↑ грузинська Вікіпедія — 2003.
- ↑ Khatia Buniatishvili Biography. Official Website. Архів оригіналу за 15 травня 2014.
- ↑ Borletti-Buitoni Trust: Khatia Buniatishvili Biography. Архів оригіналу за 23 вересня 2015. Процитовано 1 травня 2015.
- ↑ Borletti-Buitoni Trust: Khatia Buniatishvili Biography. Borletti-Buitoni Trust. Архів оригіналу за 23 вересня 2015. Процитовано 1 травня 2015.
- ↑ Khatia Buniatshvili. BBC. Архів оригіналу за 14 січня 2019.
- ↑ Khatia Buniatishvili. Verbier Festival. Архів оригіналу за 14 червня 2011.
- ↑ Khatia Buniatishvili Concert Schedule. Архів оригіналу за 20 травня 2014.
- ↑ Borletti-Buitoni Trust - Khatia Buniatishvili. BBT website. Архів оригіналу за 23 вересня 2015.
- ↑ BBC Radio 3 New Generation Artist 2009 - 2011. BBC Radio 3 website. Архів оригіналу за 28 січня 2015. Процитовано 1 травня 2015.
- ↑ Echo Klassik Newcomer of the Year 2012. Echo Klassik. Архів оригіналу за 3 лютого 2014. Процитовано 1 травня 2015.
- ↑ Cullingford, Martin. New Sony signing - Khatia Buniatishvili. Gramophone. Архів оригіналу за 7 червня 2019. Процитовано 1 травня 2015.
Аудіо, відео(ігри), фото та мистецтво | |
---|---|
Про аудіо, відео(ігри), фото та мистецтво | |
Словники та енциклопедії | |
Довідкові видання | |
Нормативний контроль | BIBSYS: 1470399608048 · BNF: 162067430 · CiNii: DA16957620 · CONOR.SI: 201400675 · Freebase: /m/05zlp0m · GND: 143635379 · ISNI: 0000000117268191 · J9U: 987007415257205171 · KRNLK: KAC2020L4171 · LCCN: no2010088753 · LIH: LNB:B8ht;=B2 · MAK: 9812616875505606 · NCF: ncf11608944 · NKC: xx0178118 · RERO: 02-A018562715 · SUDOC: 156598000 · VIAF: 166815724 |
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.