Теорія обмежень
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Теор́ія обме́жень (англ. Theory of constraints) — цілісна і ефективна методологія управління будь-якою системою в будь-якому виді діяльності, яка була розроблена в 1980-ті роки Еліягу Моше Ґолдраттом. Теорія обмежень базується на пошуку і управлінні ключовим обмеженням системи, яке визначає успіх і ефективність усієї системи в цілому. Основною особливістю методології є те, що, роблячи зусилля над управлінням дуже малої кількості аспектів системи, досягається ефект, що набагато перевищує результат одночасного впливу на всі або більшість проблемних областей системи відразу або по черзі.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fb/%D0%A2%D0%B8%D0%BF%D0%B8_%D0%BE%D0%B1%D0%BC%D0%B5%D0%B6%D0%B5%D0%BD%D1%8C.jpg/417px-%D0%A2%D0%B8%D0%BF%D0%B8_%D0%BE%D0%B1%D0%BC%D0%B5%D0%B6%D0%B5%D0%BD%D1%8C.jpg)
Підхід теорії обмежень заснований для виявлення цих обмежень і для можливості керувати ними для збільшення ефективності досягнення поставленої мети (для бізнесу прискорення і збільшення генерації прибутку). Де ефективність — це швидкість досягнення мети з мінімально можливими витратами, без урізання мети за змістом. Методологічно теорія обмежень містить у собі низку логічних інструментів, що дозволяють знайти обмеження, виявити управлінське протиріччя, що стоїть за ним, підготувати рішення й впроваджувати його з урахуванням інтересів усіх зацікавлених сторін. Націленість на кінцевий результат дозволяє домагатися надзвичайно швидких результатів (для бізнесу 2-3 місяці), націленість на взаємовигідні рішення дозволяє підвищувати рівень взаємодії й мотивацію персоналу.
Еліягу Ґолдратт розробив і опублікував прикладні рішення теорії обмежень для операційних процесів і управління виробництвом, управління фінансами та формування показників, управління проектами (розробка нової продукції, будівництво), логістики і всьому ланцюгу поставок, маркетингу, всіх видів продажів, управління персоналом, формування тактики і стратегії розвитку системи.
Серед пропонованих теорією обмежень методів — набір правил перевірки логічності тверджень про роботу організації та причиново-наслідкових зв'язків між ними, алгоритми побудови причиново-наслідкових діаграм, метод «барабан — буфер — мотузка», а також метод критичного ланцюга для управління проектами.
Одним з методів теорії обмежень, широко застосовуваним у сфері виробництва, є метод «барабан — буфер — мотузка», який визначає наступні принципи:
- «барабан» — виробництво повинно працювати у деякому ритмі;
- «буфер» — перед обмеженням повинен перебувати деякий буфер запасів матеріалів, який захищає обмеження від простою;
- «мотузка» — матеріали повинні подаватися у виробництво тільки тоді, коли запаси перед обмеженням досягли деякого мінімуму, не раніше, щоб не перевантажити виробництво.[1]
Теорія обмежень пропонує також більш загальний системний підхід до пошуку і зняття обмежень, який може бути застосований не тільки у виробництві, але і в інших, найрізноманітніших системах. Даний підхід складається з послідовної побудови аналітичних схем наступних типів:
- Дерево поточної реальності (ДПР, аналогічне діаграмі поточного стану, що використовується багатьма організаціями) — для виявлення причиново-наслідкових відносин між небажаними явищами і основної причини більшості даних небажаних явищ.
- Діаграма вирішення конфлікту (ДВК) — для усунення суперечностей у системі, які часто є причиною небажаної ситуації в системі. Спосіб усунення протиріч прийнято називати ін'єкцією.
- Дерево майбутньої реальності (ДМР) — коли обрані деякі способи (ін'єкції) усунення виявлених з допомогою ДПР основних причин проблем чи конфлікту в діаграмі вирішення конфлікту, будується дерево, що показує майбутній стан системи. Це необхідно для виявлення негативних гілок, тобто можливих негативних наслідків вибраних ін'єкцій і вибору способів превентивних дій для недопущення виникнення цих негативних гілок.
- Дерево переходу — для виявлення можливих перешкод на шляху перетворень та їхнє усунення.
- План перетворень — для вироблення конкретних інструкцій для виконавців для впровадження запланованих змін.
Цей підхід описаний в художній формі в книзі «Мета-2. Справа не у везінні».[2] Більш формальним і академічною мовою є опис у книзі У. Детмера «Теорія обмежень Голдратта».[3]
Метод розумових процесів Голдратта, на відміну від багатьох подібних методик візуалізації інформації (наприклад, діаграми Ісікави, ментальних карт), пропонує набір правил, що дозволяють перевірити наявність причиново-наслідкових зв'язків та їхньої достовірності. Такі правила називаються критеріями перевірки логічних побудов (КПЛП, Categories of Legitimate Reservation) — це вісім положень, за допомогою яких можна перевірити, довести або спростувати правильність збудованих причиново-наслідкових зв'язків:[4]
- Ясність — кожен однозначно розуміє твердження, що використовуються в діаграмі.
- Наявність твердження — твердження містить закінчену думку.
- Наявність причиново-наслідкових відносин — дійсно названа причина викликає зазначений наслідок?
- Достатність наведеної причини — названа причина достатня, щоб викликати вказаний наслідок, у даному контексті.
- Перевірка наявності альтернативної причини — чи не може бути названа причина лише однією з можливих?
- Неприпустимість підміни причини наслідком — переплутані причина і наслідок.
- Пошук перевірочного наслідку — якщо названа причина має місце, то у неї повинні бути не тільки зазначений наслідок, але і деякі інші, побічні, наслідки (які не обов'язково повинні бути вказані на конкретній діаграмі).
- Відсутність тавтології — наслідок пропонується як обґрунтування існування причини.
- ↑ Программа по управлению запасами, интеграция с 1С. bestsaldo.ru. Архів оригіналу за 13 лютого 2019. Процитовано 26 грудня 2018.(рос.)
- ↑ Голдратт, 2008.
- ↑ Детмер, 2010.
- ↑ Детмер, 2010, с. 62—98.
- Эли Шрагенхайм. Теория ограничений в действии: Системный подход к повышению эффективности компании. — М. : Альпина Паблишер, 2014. — 286 с. — ISBN 978-5-9614-4727-9.
- Элияху М. Голдратт, Джефф Кокс. Цель. Процесс непрерывного совершенствования = англ. The Goal: A Process of Ongoing Improvement. — Мінськ : Попуррі, 2009. — 496 с. — 7000 прим. — ISBN 978-985-15-0641-1.(рос.)
- Элияху М. Голдратт, Джефф Кокс. Цель. Процесс непрерывного улучшения. Цель-2. Дело не в везенье = англ. Goal: Process of Ongoing Improvement. — Максимум, 2008. — 778 с. — 1500 прим. — ISBN 978-966-95435-4-7.(рос.)
- Элияху М. Голдратт, Шрагенхайм Элия, Птак А. Керол. Цель-3. Необходимо, но не достаточно = англ. Necessary But Not Sufficient. — 2009. — ISBN 978-966-1503-00-6.(англ.)
- Элияху М. Голдратт. Критическая цепь = англ. Critical Chain. — М., Киев, 2009. — 56 с. — ISBN 978-5-903361-02-1, 978-966-1503-02-0.(рос.)
- Уильям Детмер. Теория ограничений Голдратта. Системный подход к непрерывному совершенствованию = англ. Goldratt's Theory of Constraints: A Systems Approach to Continuous Improvement. — М. : «Альпина Паблишер», 2010. — 448 с. — 2000 прим. — ISBN 978-5-9614-1332-8.(рос.)
- Светлана Алешина, Константин Бочарски. Рецепт доктора Голдратта [Архівовано 5 лютого 2011 у Wayback Machine.] // Коммерсант. Журнал «Секрет Фирмы» № 19(106) от 23.05.2005 (рос.)
- Снимаем ограничения [Архівовано 10 лютого 2019 у Wayback Machine.] // Журнал «Директор информационной службы», 2005, № 1 (рос.)
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.