Стефан (Нещерет)
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Єпископ Стефан Анатолій Володимирович Нещерет | ||
![]() | ||
| ||
---|---|---|
30 січня 2005 — 7 червня 2012 | ||
Обрання: | 24 грудня 2004 | |
Попередник: | Петро (Карпусюк) | |
Наступник: | Леонід (Філь) | |
Альма-матер: | Київська духовна академія (2002) і Московська духовна семінарія (1988) | |
Діяльність: | диякон, пресвітер, парох, ігумен, архімандрит, архієпископ | |
Народження: | 3 січня 1966 (58 років)![]() | |
Священство: | 3 червня 1987 | |
Чернецтво: | 4 січня 1987 | |
Єп. хіротонія: | 30 січня 2005 | |
Нагороди: | ||
Єпископ Стефа́н (цивільне Анатолій Володимирович Нещерет ; білор.:Анатолій Уладзіміравіч Нешчарэт; 3 січня 1966,Вертіївка, Ніжинський район, Чернігівська область) — єпископ Російської православної церкви українського походження; архієрей Білоруського екзархату РПЦ з титулом «Гомельський та Жлобинський». Голова Комісії по канонізації святих Білоруського екзархату РПЦ. Випускник Київської духовної академії РПЦ.
1982 року закінчив середню школу, жив у Чернігові, там проходив послух у архієпископа Чернігівського та Ніжинського Антонія (Вакарика). 1984 року поїхав на навчання до Москви. 4 січня 1987 року пострижений в чернецтво у Московії, у Троїце-Сергієвій лаврі. Там само 14 січня року рукопокладений на ієродиякона, 3 червня — в сан ієромонаха.
1988 року закінчив Московську духовну семінарію, 2002 року — Київську духовну академію.
1990 року емігрував до Білорусі, де призначений настоятелем Свято-Покровського храму в селі Корма, Добруського району Гомельської області.
13 січня 1994 року зведений в сан ігумена. 14 жовтня 1997 року — архімандрит. 22 грудня 1998 року — благочинний Добрушсько-Кормянського церковного округу. 2000 року— виконроб будівництва Свято-Іоано-Кормянського жіночого монастиря.
24 грудня 2004 року призначений єпископом Туровським та Мозирським БЕ РПЦ. 29 січня 2005 року — наречений, а 30 січня — хіротонія. Автор акафісту (релігійних віршів) святому Іоану Кормянському та одного з варіантів акафістів українському святому — преподобному Лаврентію Чернігівському.
12 січня 2012 року призначений головою комісії по канонізації святих Білоруського екзархату.
7 червня 2012 року — єпископ Гомельським та Жлобинським РПЦ.[1].
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/87/%D0%9F%D0%B5%D1%82%D1%80%D0%BE%D0%BF%D0%B0%D0%B2%D0%BB%D0%BE%D0%B2%D1%81%D0%BA%D0%B8%D0%B9_%D1%81%D0%BE%D0%B1%D0%BE%D1%80_%28%D0%93%D0%BE%D0%BC%D0%B5%D0%BB%D1%8C%29.jpg/220px-%D0%9F%D0%B5%D1%82%D1%80%D0%BE%D0%BF%D0%B0%D0%B2%D0%BB%D0%BE%D0%B2%D1%81%D0%BA%D0%B8%D0%B9_%D1%81%D0%BE%D0%B1%D0%BE%D1%80_%28%D0%93%D0%BE%D0%BC%D0%B5%D0%BB%D1%8C%29.jpg)
3 вересня 2012 року — настоятель Свято-Нікольського чоловічого монастиря у Гомелі і катедрального собору св. Петра і Павла РПЦ у Гомелі[2]. 2013 року — у Синодальній комісії з канонізації святих[3].
У січні 2014 року низка ЗМІ розповсюдила інформацію звинувачення протодиякона Андрія Кураєва на адресу єпископа Гомельського та Жлобинського Стефана (Нещерета) у тому, що він гомосексуал і спокушає священників молодших себе по чину.[4][5]
1997 року нагороджений Орденом преподобного Сергія Радонезького ІІ ступеню РПЦ МП.[6]
- ↑ ЖУРНАЛЫ заседания Священного Синода от 6-7 июня 2012 года (рос.)[1]
- ↑ Журналы заседания Святого Синода Белорусской Православной Церкви от 3 сентября 2012 года (рос.)[2]
- ↑ Журналы заседания Священного Синода от 12 марта 2013 года [3]
- ↑ (рос.) Кураев опубликовал письма о «грязных приставаниях» в Церкви // Московский комсомолец.
- ↑ Кураев обвинил белорусского епископа Стефана в совращении воспитанников // Lenta.ru.
- ↑ (рос.) Патриаршее поздравление епископу Туровскому Стефану с 20-летием служения в священном сане
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.