Старобердянський
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
![]() | |
46°55′00″ пн. ш. 35°28′59″ сх. д. / 46.91666667002777302286631° пн. ш. 35.48333333002777579° сх. д.Координати: 46°55′00″ пн. ш. 35°28′59″ сх. д. / 46.91666667002777302286631° пн. ш. 35.48333333002777579° сх. д. | |
Країна | ![]() |
---|---|
Розташування | ![]() Запорізька область, Мелітопольський район |
Найближче місто | Мелітополь |
Площа | 1132 га |
Засновано | 1974 |
![]() | |
![]() |
«Старобердя́нський» — ландшафтний заказник загальнодержавного значення в Україні. Розташований у межах Запорізької області, за 18 км на північний схід від міста Мелітополя, між селами Новопилипівка і Вознесенка, на правому березі річки Молочної[1].
Сучасна площа природоохоронної території — 1132 га (зі змінами, з згідно рішенням Запорізької облради від 25.07.1989 р. № 205). Статус надано згідно з Постановою Ради Міністрів Української РСР № 500 від 28 жовтня 1974 року[2][1].
Зразком перших штучних лісових насаджень у Степу було лісництво, закладене 1846 року І. Корніусом (1859 року створене степове лісництво «Бердянське»). 1879 року лісорозведення продовжив Павло Сивицький, який за колекцію дерев у цьому лісництві одержав бронзову медаль Всесвітньої Паризької виставки. Разом із ним працював Георгій Висоцький — відомий ґрунтознавець, який вивчив вплив гідрокліматичних і ґрунтових умов на розвиток рослин лісу, а також вплив лісу на природне середовище, на водний баланс ґрунтів[1][3].
На території заказника існує колекція черещатих дубів (№ 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10, № 11) без окремого охоронного статусу[1].
Основні деревні породи — дуб звичайний та ясен. У домішці зростають сосна звичайна, сосна кримська, акація біла, в'яз граболистий. Є тут багато екзотів — черемшина вірджинська, софора японська, бундук, маклюра жовтогаряча, троянда індійська, бархат амурський, форзиція, айлант, акація плакуча, гледичія без шпичок, а також 14 різновидів верби[1].
З тварин тут мешкають лосі, сарни, вивірки, куниці, борсуки, свині, зайці, лисиці. З птахів — сова вухата, зяблик, вівчарик-ковалик, синиця велика, дрізд чорний та інші. Взимку прилітають омелюхи, снігурі, королик жовтоголовий. Чимало птахів, які раніше зустрічалися в заказнику, нині не трапляються: кібчик, балабан, канюк звичайний, орел степовий, лунь степовий[1].
У заказнику зростають 5 видів раритетних рослин, занесених до Червоної книги України, зустрічається 12 видів тварин, занесених до Червоної книги України і 5 видів, занесених до Європейського Червоного списку[3][4].
- ↑ а б в г д е Заповідні території Північного Приазов'я
- ↑ Інформаційний екологічний атлас Запорізької області. — Запоріжжя, 2012 — 56 с. (с. 32—33)
- ↑ а б Петроченко В. І. Охорона ландшафтів (На прикладі Запорізької області): навч. посібник / В. І. Петроченко — Запоріжжя, 2015. — 60 с. (с. 19)
- ↑ Рідкісні рослини, тварини, гриби і лишайники Запорізької області : навч. посібник / В. І. Петроченко, В. І. Шелегеда, О. В. Жаков [та ін.]; за ред. В. І. Петроченка. — Запоріжжя : Поліграф, 2005. — 224 с. — ISBN 966-375-018-9
![]() |
Це незавершена стаття з географії Запорізької області. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
Природоохоронні території загальнодержавного значення Запорізької області | |
---|---|
Природний заповідник | |
Національні природні парки | |
Регіональний ландшафтний парк | |
Заказники | |
Пам'ятки природи | |
Парк-пам'ятка садово-паркового мистецтва |
Природно-заповідний фонд Мелітопольського району | |
---|---|
Ботанічні заказники | |
Гідрологічний заказник | |
Ентомологічні заказники | |
Ландшафтний заказник | |
Ботанічні пам'ятки природи | |
Геологічна пам'ятка природи | |
Парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва | |
*загальнодержавного значення Окремо див. ПЗФ Мелітополя |
Праві притоки | ||
---|---|---|
Ліві притоки | ||
Населені пункти | ||
Інше |
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.