Спайк Лі
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Спайк Лі | |
---|---|
Shelton Jackson Lee | |
![]() | |
Народився | 20 березня 1957[1][2][…] (67 років) Атланта, Джорджія, США[4] |
Країна | ![]() |
Національність | ![]() |
Місце проживання | Нью-Йорк |
Діяльність | кінорежисер, актор, сценарист, кінопродюсер, режисер монтажу, кіноактор, телеактор, маскот, телепродюсер, режисер |
Alma mater | Школа мистецтв Тіша, Morehouse Colleged і John Dewey High Schoold |
Знання мов | англійська[5][6] |
Заклад | Нью-Йоркський університет, Гарвардський університет і Колумбійський університет |
Членство | Американська академія мистецтв і наук і Гільдія сценаристів Америки, східd |
Роки активності | 1978 — тепер. час |
Посада | голова журі Каннського кінофестивалюd |
Батько | Bill Leed |
Родичі | Malcolm D. Leed і Cliff Leed[7] |
Брати, сестри | David Leed, Joie Leed і Cinqué Leed |
У шлюбі з | Tonya Lewis Leed |
Нагороди | Член Американської академії мистецтв і наук[d] ![]() премія «Оскар» за видатні заслуги в кінематографі (14 листопада 2015) |
IMDb | ID 0000490 |
|
Шелтон Джексон (Спайк) Лі (англ. Shelton Jackson 'Spike' Lee; нар. 20 березня 1957) — американський режисер, продюсер, письменник і актор. Володар двох премій «Оскар» — за сценарій фільму «Чорний куклукскланівець» (2019) та за видатні заслуги в кінематографі (2016).
Його компанія, 40 Acres and a Mule Filmworks, вже випустила більше 35 фільмів з 1983 року. У 2021 році Голова журі Каннського кінофестивалю.[8]
Спайк Лі дебютував як режисер зі своїм фільмом «Їй це потрібно» (1986), і з того моменту вже зняв такі фільми як «Роби як треба» (1989), «Малколм Ікс» (1992), «The Original Kings of Comedy» (2000), «25-та година» (2002), «Не впіймали — не злодій» (2006), «Чірак» (2015). Лі зіграв у 10 зі своїх власних фільмів.
Стрічки Лі розглядають проблему міжрасових стосунків, колоризму в чорній спільноті, ролі медіа у житті людини, міського криміналу і бідності й інші. Лі отримав дві номінації на "Оскар": Student Academy Award і Премію «Оскар» за видатні заслуги у кінематографі від Академії кінематографічних мистецтв і наук, і здобув дуже багато інших нагород, серед яких дві премії Еммі, дві Премії Пібоді, почесну Премію БАФТА у кіно, Премію «Сезар» за видатні заслуги у кінематографі й Gish Prize 2013.[9][10][11][12]
Лі народився в Атланті, штат Джоржія. Народився у родині Жаклін Керол (до того Шелтон), вчительки мистецтв і чорної літератури, і Вільяма Джеймса Едварда Лі ІІІ, джаз-музиканта і композитора.[13] Лі має три молодших брата і сестри, Джоі, Девіда й Сінк, вони всі працюють на тих чи інших позиціях в кіно брата. Режисер Малкольм Д. Лі — кузен Спайка Лі. Ще дитиною він з родиною переїхав до Брукліна, штату Нью-Йорк. Це мама дала йому прізвисько «Спайк». Він ходив до John Dewey High School в Брукліні.
Лі записався у Morehouse College, історично чорний коледж, де він зробив свій перший фільм, Last Hustle in Brooklyn. Він відвідував кінокурси в Університеті Кларка в Атланті, випустився як бакалавр масової комунікації з Коледжу Моргауз. Він також випустився зі Школи мистецтв Тіша Нью-Йоркського Університету, де й став маґістром з кіно і телебачення.[14]
Фільм незалежного виробництва Лі, «Joe's Bed-Stuy Barbershop: We Cut Heads», був першим студентським фільмом, який показали на фестивалі Нових Режисерів/Нових Фільмів Центру Лінкольна.
У 1985 році Лі почав робити свій перший повнометражний фільм, «She's Gotta Have It». З бюджетом у $175,000 він зняв фільм за два тижні. Коли перший фільм вийшов у прокат у 1986, він зібрав $7,000,000 лише в США.[15] «Do the Right Thing», фільм 1989 року, номінували на Оскар за найкращий оригінальний сценарій 1989 року. Багато хто, включно з Кім Бейсінґер, казав, що «Do the Right Thing» також заслуговував на номінацію на найкращий фільм.[16] Того року найкращим фільмом визнали "Driving Miss Daisy. У 2006 в інтерв'ю з New York magazine Лі сказав, що успіх іншого фільму, який будувався на безпечних стереотипах, ранив його ще більше, аніж те, що його фільм не номінували на цю нагороду.[17]
Після випуску в 1990 р. фільму «Mo' Better Blues», Лі був звинувачений в антисемітизмі Антидефамаційною лігою й декількома кінокритиками. Вони критикували те, що персонажів-власників клубу Джоша й Мо Флетбуша, Лі назвав Шейлоками (персонаж-єврей із п'єси Шекспіра Венеційський купець). Лі не визнав провини, пояснюючи, що він створював цих персонажів із метою показати, як складно чорним виконавцям в умовах експлуатації. Лі сказав, що Лью Васерман, Сідні Шайнберґ і Том Поллок, єврейські керівники MCA і Universal Studios, навряд чи дозволили би антисемітський вміст у фільмі, який вони спонсорували. Він сказав, що не міг зробити антисемітський фільм, тому що євреї заправляють у Голлівуді, і «це факт».[18]
Його документальний фільм 1997 р. 4 Little Girls[en] про дітей, вбитих у вибуху в Баптистській церкві на 16-й вулиці[en] в Бірмінгемі (Алабама), у 1963 р., був номінований на Премію «Оскар» за найкращий документальний повнометражний фільм.
2 травня 2007 р. 50-й Міжнародний кінофестиваль у Сан-Франциско[en] вшанував Спайка Лі режисерською нагородою Кіноспільноти Сан-Франциско[en]. У 2008 році він отримав Wexner Prize.[19] У 2013 році він виграв The Dorothy and Lillian Gish Prize сумою $300,000.[20] У 2015 році Лі отримав Премію «Оскар» за видатні заслуги в кінематографі від Академії кінематографічних мистецтв і наук за внесок у кіно.[21]
Лі зрежисував, написав і спродюсував режим MyCareer у відеогрі NBA 2K16[en].[22]
Фільм «Чорний куклукскланівець», драматичний трилер, що зображає події 1970-х, Ґран-прі на Каннському кінофестивалі 2018 року, і відкривав фестиваль наступного серпня.[23] Він також отримав номінації на Премію «Оскар» за найкращий фільм та за найкращу режисерську роботу (перша номінація Лі у цій катеґорії), і виграв Премію «Оскар» за найкращий адаптований сценарій.
У 1991 році Лі викладав курс кіновиробництва у Гарварді, а 1993 року почав викладати у Школі мистецтв Тіша Нью-Йоркського Університету. Саме у цій школі він отримав маґістра витончених мистецтв і був призначений мистецьким директором у 2002 році.[24] На сьогодні він постійний професор Нью-Йоркського університету.[25]
У середині 1990-х Levi Strauss винайняли Лі знімати серію реклами для телебачення для їхніх джинсів button-fly.[26]
Маркетолоґи з Nike[27] пропонували Лі стати режисером їхньої реклами. Вони хотіли об'єднати персонажа з фільму Лі «Їй це потрібно», Марса Блекмона, який обожнював Майкл Джордан, і Джордана в маркетинґовій кампанії для лінійки Air Jordan. Потім Лі просили прокоментувати феномен, коли inner-city youths намагалися вкрасти ці кросівки в інших дітей.[28] Він сказав, що треба не звинувачувати виробників взуття, яке стало популярним, а «виправляти умови, за яких дитина так багато значення надає важливості пари кросівок, парці чи золоту».[28]
Через маркетинґ 40 Acres and a Mule Лі режисував рекламу для Converse,[29] Jaguar,[30] Taco Bell[31] і Ben & Jerry's.[32]
- «Їй це потрібно» (She's Gotta Have It, 1986)
- School Daze (1988)
- «Роби як треба» (Do the Right Thing, 1989)
- Mo' Better Blues (1990)
- Тропічна лихоманка (Jungle Fever, 1991)
- Малкольм Ікс (Malcolm X, 1992)
- Crooklyn (1994)
- Clockers (1995)
- Girl 6 (1996)
- Get on the Bus (1996)
- 4 Little Girls (1997)
- He Got Game (1998)
- Summer of Sam (1999)
- The Original Kings of Comedy (2000)
- Обдурені (2000)
- Jim Brown: All-American (2002)
- 25-та година (25th Hour 2002)
- Вона ненавидить мене (2004)
- Sucker Free City (2004)
- «Невидимі діти» (2005)
- Не впіймали — не злодій (Inside Man, 2006)
- When the Levees Broke (2006)
- Miracle at St. Anna (2008)
- If God Is Willing and da Creek Don't Rise (2010)
- Red Hook Summer (2012)
- Олдбой (Oldboy, 2013)
- Da Sweet Blood of Jesus (2014)
- Чірак (Chi-Raq, 2015)
- Michael Jackson's Journey from Motown to Off the Wall (2016)
- «Їй це потрібно» (She's Gotta Have It, 2017–present)
- Чорний куклукскланівець (BlacKkKlansman, 2018)
- ↑ SNAC — 2010.
- ↑ Internet Broadway Database — 2000.
- ↑ Енциклопедія Брокгауз
- ↑ Deutsche Nationalbibliothek Record #119078023 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ CONOR.Sl
- ↑ Twitter — (untranslated), 2006.
- ↑ Каннський кінофестиваль 2021: програма, журі та «Особливий погляд» на Євромайдан, Суспільне, 5 липня 2021
- ↑ Spike Lee wins $300,000 Gish Prize. BBC News. Процитовано 30 квітня 2014.
- ↑ Spike Lee Awarded $300,000 Prize From Dorothy and Lillian Gish Foundation. BET: Black Entertainment Television. Процитовано 30 квітня 2014.
- ↑ Spike Lee awarded $300,000 Gish Prize. Los Angeles Times. Процитовано 30 квітня 2014.
- ↑ Spike Lee to receive prestigious Lillian Gish award. Hollywood. Процитовано 1 травня 2014.
- ↑ Spike Lee Biography (1956?-). www.filmreference.com. Процитовано 1 лютого 2019.
- ↑ Shelton "Spike" Lee Bio | Morehouse College. web.archive.org. 6 травня 2012. Архів оригіналу за 6 травня 2012. Процитовано 15 лютого 2019.
- ↑ She's Gotta Have It (1986) - Box Office Mojo. www.boxofficemojo.com. Процитовано 15 лютого 2019.
- ↑ Sharf, Zack; Sharf, Zack (22 січня 2019). At 1990 Oscars, Kim Basinger Called Out the Academy for Snubbing Spike Lee and ‘Do the Right Thing’ — Watch. IndieWire (англ.). Процитовано 15 лютого 2019.
- ↑ Hill, By Logan; Published Apr 7, 2008. How I Made It: Spike Lee on 'Do the Right Thing'. NYMag.com. Процитовано 15 лютого 2019.
- ↑ James, Caryn (16 серпня 1990). Spike Lee's Jews and the Passage from Benign Cliche into Bigotry. The New York Times. Процитовано 1 грудня 2009.
- ↑ "Spike Lee to Receive the Wexner Prize"; Wexner Center for the Arts. Wexarts.org. Архів оригіналу за 14 червня 2011. Процитовано 13 червня 2011.
((cite web))
: Cite має пустий невідомий параметр:|df=
(довідка) - ↑ Chris Lee (18 вересня 2013). Spike Lee awarded $300,000 Gish Prize. Los Angeles Times. Процитовано 19 вересня 2013.
- ↑ Spike Lee, Debbie Reynolds And Gena Rowlands To Receive Academy’s 2015 Governors Awards. 27 серпня 2015.
- ↑ Plunkett, Luke (4 червня 2015). Spike Lee Is Writing A Video Game Campaign. Kotaku. Процитовано 6 червня 2015.
- ↑ Debruge, Peter; Debruge, Peter (19 травня 2018). Japanese Director Hirokazu Kore-eda’s ‘Shoplifters’ Wins Palme d’Or at Cannes. Variety (англ.). Процитовано 13 серпня 2019.
- ↑ Professor web page. NYU Tish Directory. NYU. Процитовано 25 листопада 2015.
- ↑ Sandra Gonzalez (13 лютого 2019). Spike Lee strives to be on the right side of history.
- ↑ Elliott, Stuart (July 22, 1991). «THE MEDIA BUSINESS: Advertising; Levi and Spike Lee Return In 'Button Your Fly' Part 2». «The New York Times».
- ↑ Kindred, Dave; "Mars points NBA to next Milky Way – advertising character Mars Blackmon"; findarticles.com; July 21, 1997. Findarticles.com. 21 липня 1997. Архів оригіналу за 26 травня 2012. Процитовано 13 червня 2011.
- ↑ а б Chucksconnection.com. Архів оригіналу за 11 серпня 2006.
- ↑ Converse Splits With Butler (амер.). Процитовано 15 лютого 2018.
- ↑ Jaguar enlists Spike Lee to help diversify market (англ.). Процитовано 15 лютого 2018.
- ↑ JOHNSON, GREG (7 липня 1995). Basketball Stars Team Up for Taco Bell Ad Campaign : Marketing: Shaquille O'Neal and Hakeem Olajuwon go one-on-one in television commercials that follow up provocative teasers in several papers. Los Angeles Times (амер.). ISSN 0458-3035. Процитовано 15 лютого 2018.
- ↑ BEN & JERRY'S & SPIKE & SMOOTH ICE CREAMS' FIRST BIG AD EFFORT BOASTS A SOCIAL CONSCIENCE (англ.). Процитовано 15 лютого 2018.
1928—1940 |
|
---|---|
1941—1960 |
|
1961—1980 |
|
1981—2000 |
|
2001—2020 |
|
2021—2040 |
|
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.