Собор Стрітення Господнього (Херсон)
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Собор Стрітення Господнього (Херсон) | |
---|---|
![]() Кафедральний собор Стрітення Господнього | |
46°38′20″ пн. ш. 32°34′46″ сх. д. / 46.63889° пн. ш. 32.57944° сх. д.Координати: 46°38′20″ пн. ш. 32°34′46″ сх. д. / 46.63889° пн. ш. 32.57944° сх. д. | |
Тип споруди | церква |
Розташування | Україна, Херсон |
Архітектор | К. І. Квінто |
Інженер | В. І. Волохін |
Кінець будівництва | 2 лютого 1889 року |
Стиль | неокласицизм |
Стан | пам'ятка архітектури місцевого значення України |
Власник | громада міста |
Юрисдикція | ПЦУ |
Адреса | вул. Василя Стуса, 45 |
![]() | |
![]() |
Катедральний собор Стрітення Господнього — чинний собор у місті Херсоні, парафія належить до ПЦУ.
Собор збудований у 1889 році у неокласичному стилі. 2 лютого 1889 року відбулось урочисте освячення собору.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1f/Kherson_V.Stusa_%28Engelsa%29_Str._45_Candlemas_Day_Church_01_%28YDS_5231%29.jpg/200px-Kherson_V.Stusa_%28Engelsa%29_Str._45_Candlemas_Day_Church_01_%28YDS_5231%29.jpg)
1893 року при соборі засновано церковно-парафіяльну школу, де навчали основам знань дітей з малозабезпечених сімей.
Після Жовтневого заколоту, під час першої окупації Херсона більшовиками, парафіяльну школу було закрито. У 1922 році собор пограбовано більшовиками. У 1930 році собор закрито радянською владою «за проханнями робітників». 1938 року зруйновано верхню частину собору — баню та дзвіницю. Богослужбову літературу та ікони спалено більшовиками на вогнищі, яке розклали біля входу до собору. Нижню частину собору більшовики облаштували під господарський склад. 1941 року, в період німецької окупації Херсона, коли в міській адміністрації Херсона працювали члени ОУН (р), собор було знову відкрито. Відбулось повторне освячення культової споруди. Після витіснення німецьких окупантів підрозділами РСЧА собор продовжував свою роботу. Однак вже у 1962 році собор призначили до повторного закриття, і лише завдяки стійкості громади та наполяганням парафіян у різних інстанціях, завдяки особистій поставі протоієрея Олексія Олексієнка та парафіяльного старости Олексія Пилиповича Замараєва, собор вистояв.
У 1987 Олексій Замараєв став настоятелем собору. Наступного, 1988 року, започатковано вечірній цикл біблійних розмов. 1989-го відкрито Духовну школу для дорослих. 1992-го відкрито Недільну школу для дітей.
1994 року при соборі починається практика осучаснення богослужіння: переклад богослужбових текстів зі старослов'янської на сучасну зрозумілу мову, редакторська робота, початок використання органу за богослужінням, введення літургії для молоді і новонавернених. Це надало популярності церкві серед вірян міста. Але ці зміни були погано сприйняті єпископом. 1997-го довкола собору розгорівся скандал, причина якого полягала у використанні сучасних методів у богослужбовій практиці: переклад літургічних текстів на сучасну російську мову, використання музичних звукозаписів тощо. Громаду оголошено поза лоном УПЦ МП.
10 вересня 1997 року відбувається візит духівництва собору до Святішого Патріарха Київського і всієї Руси-України Філарета у Київ. 19 жовтня 1997 року храм стає кафедральним собором Херсонської єпархії УПЦ КП.
А у кінці 2018 році, після надання Томосу про незалежність, стає кафедральним собором единої Української Православної Церкви на території України в Херсоні.
- офіційний сайт собору [Архівовано 23 січня 2013 у Wayback Machine.]
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.