Рудинський Михайло Якович
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Рудинський Михайло Якович | |
---|---|
![]() | |
Народився | 2 (14) жовтня 1887 Охтирка, Харківська губернія, Російська імперія |
Помер | 23 червня 1958 (70 років) Київ, УРСР |
Поховання | Байкове кладовище |
Країна | ![]() ![]() ![]() |
Національність | українець |
Діяльність | лікар, археолог, педагог, музеєзнавець |
Alma mater | Харківський університет |
Галузь | археологія |
Заклад | ХНУ ім. В. Н. Каразіна Природничо-історичний музей Полтавського губернського земства Полтавський художній музей (галерея мистецтв) імені Миколи Ярошенка |
Посада | директор музеюd і директор музеюd |
Науковий ступінь | доктор історичних наук |
![]() |
Михайло Якович Рудинський 02 (14) жовтня 1887, Охтирка, Охтирський повіт, Харківська губернія, Російська імперія — 23 червня 1958, Київ, УРСР) — відомий український археолог, педагог та музейний діяч. Брат Євгенії Яківни Рудинської (1885—1977).
Народився в Охтирці (нині місто Охтирського району Сумської області України) у родині земського лікаря.
Навчався в Охтирській класичній гімназії, по закінченні якої (1905) вступив до Імператорського Санкт-Петербургського історико-філологічного інституту. Згодом перевівся на історико-філологічний факультет Харківського Імператорського університету, який закінчив 1910 року.
По закінченні університету працював у середніх навчальних закладах Києва (Комерційна школа ім. Харитонова) та Санкт-Петербурга (Петрограда) (1910—1917).
Від 1917 року у Полтаві: завідувач Педагогічного бюро Полтавського губернського земства (1917—1920), одночасно, від 1919, — директор Художнього музею; у 1920—1924 роках — співробітник Центрального пролетарського музею Полтавщини. У 1918—1924 роках, від часів Української Держави, учений секретар Українське наукове товариство дослідження й охорони пам'яток старовини та мистецтва на Полтавщині
Закоханий в історію Рудинський швидко зійшовся з передовою полтавською інтелігенцією — В. Щепотьєвим, Л. Падалкою, Г. Коваленком, В. Щербаківським, їх зусиллями влітку 1917 року у Полтаві був організований губернський Комітет охорони пам'яток[1].
15-19 липня 1923 року біля села Мачухи під Полтавою в часі археологічних розкопок (урочище Таранів Яр) професор Полтавського інституту народної освіти Михайло Рудинський знайшов дві скіфські могили.
У 1924—1934 роках працював у археологічних установах ВУАН у Києві.
У 1934 заарештований і засланий спочатку до міста Котлас, а згодом до Красноборська Архангельської області (РФ), де він знаходився у вільному засланні три роки.
З 1939 до 1944 працював у Вологодському краєзнавчому музеї.
З 1944 знову в Києві — старший науковий співробітник, вчений секретар, завідувач відділу археології первісного суспільства Інституту Археології АН УРСР.
Рудинський досліджував палеолітичні пам'ятки на території України (у Подністров'ї, Пушкарі, у Мізині), а також неолітичні, раннього етапу Трипільської культури і скіфського часу.
Помер 23 червня 1958 року. Похований в Києві на Байковому кладовищі.
Посмертно реабілітований 22 червня 1989 року прокуратурою м. Києва.
У часи Української революції Центральна Рада розпочала масштабне реформування у сфері народної освіти. Стара система управління школою реорганізовувалася: відкривалися українські навчальні заклади, актуалізувалася проблема підготовки педагогічних кадрів та друкування українських підручників. На місцях державну політику у сфері народної освіти здійснювали органи місцевого самоврядування – губернські і повітові земства, а також спеціально створені структурні підрозділ — педагогічні бюро. Восени 1917 року М. Рудинський, високоосвічений педагог і вчений, який добре володів українською мовою, був обраний на посаду завідувача Педагогічного бюро Полтавського губернського земства. До кола його обов’язків входило: аналіз стану народної освіти, підготовка доповідей земським зборам з питань шкільництва, редакторська робота. Особлива увага надавалася виданню «Педагогічного журналу» — фахового часопису на допомогу вчителям народних училищ Полтавської губернії.
Започаткував нову серію цього журналу під назвою «Нова школа», був його редактором, видавцем, автором. У статті «Наші завдання», присвячену концептуальним питанням розбудову національної школи в Україні, він окреслив програмні дії освітян щодо створення майбутньої української школи: «не еволюція взятої за взірець чужоземної школи, а цілком нова, наша школа…школа рідна, школа витворена з самих глибин народної культури, народного світогляду, школа зв’язана з життям цього народу». Головним принципом навчання. на його переконання, мала бути «материнська мова», важливою підвалиною здобуття освіти —«справжнє знання», тобто наукове знання про Україну, її землі, природу, літературу, історію, побут, «зігріте любов’ю до минулого своєї батьківщини і бажанням працювати для свого народу».
Він підкреслював необхідність вивчення учнями рідного краю, їх залучення до активної участі в його житті і розвитку. Він розгорнув роботу з організації у школах краєзнавчих гуртків задля досліджень околиць школи, села, повіту. Діти під час екскурсій робили замальовки пам’яток природи і старовини, збирали колекції, записували народні казки і пісні. М. Рудинський доклав багато зусиль щодо упорядкування та друкування посібників з краєзнавства: «Вивчай природу», «З минулого рідного краю», «Географія Полтавщини». У співпраці з широковідомим в Україні письменником, художником, етнографом і громадським діячем Г. Коваленком підготував збірку «Славетні предки», сторінки якої були прикрашені оригінальними українськими орнаментами. Незважаючи на труднощі йому вдалося налагодити місцеву видавничу діяльність, спрямовану перш за все на забезпечення шкіл українськими виданнями, читанками, збірками, залучивши кошти земства і кооперації (спонсорів). Під його керівництвом Педагогічне бюро випустило в світ понад 1 млн. примірників україномовної навчальної літератури.
Учений підготував концепцію створення у Полтаві вищої педагогічної школи — Українського університету, написав орієнтовні програми з викладання окремих університетських дисциплін, розробив погодинні навантаження викладачів. У 1918 році працював професором відкритого в Полтаві Українського університету.
В збірнику «Арґо»(1914) опублікував свої вірші, а в 1919 видав переклад «Перша частина "Пісні про Нібелюнґів"» (Полтава).
Понад 50 наукових праць, серед них:
- Наші завдання // Педагогічний журнал для вчителів початкових шкіл Полтавщини (Нова школа). — Полтава, 1917. — № 1. — С. 2— 10.
- В справі заснування у Полтаві факультету Педагогічного / М. Рудинський // Нова школа. — Полтава, 1918. — № 4. — С.1—20.
- «Дюнні станції неолітичної доби з побережжя Ворскла» (1920);
- «До питання про культури „мезолітичної доби“ на Вкраїні», («Антропологія», т. 1, 1928);
- «Матеріали до вивчення передісторії Поділля», «Антропологія», т. II (1929);
- «Пушкарівський палеолітичний постій і його місце в укр. палеоліті», «Археологія», т. 1 (1947);
- Кам'яна могила. — К. : Вид-во АН УРСР, 1961. — 140 с.
- Рудинський М. Археологічні збірки Полтавського державного музею / Михайло Рудинський. — У Полтаві : б. в., 1928. — 36 с.
- В Києві існує вулиця Родини Рудинських.
- З метою вшанування пам'яті земляка, палкого патріота України, музеєзнавця, археолога Михайла Рудинського в Охтирці відбулось відкриття меморіальної дошки на будинку, в якому жив Михайло Якович (пров. Спортивний, 6). По завершенню у Охтирському краєзнавчому музеї відбулися «Рудинські наукові читання» за участі науковців, учнівської та студентської молоді, місцевої громадськості [2] .
- ↑ Енциклопедія історії України: У 10 т. Т. 2 : Г—Д. / Редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. — К.: Наукова думка, 2004. — C.241—242.
- ↑ Охтирська міська територіальна громада - Охтирська Міська Рада. www.facebook.com (укр.). Процитовано 21 січня 2022.
- С.П. Юренко. Рудинський Михайло Якович // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2012. — Т. 9 : Прил — С. — С. 349. — ISBN 978-966-00-1290-5.
- Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1955—1995. — ISBN 5-7707-4049-3.
- Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2012. — Т. 9 : Прил — С. — 944 с. : іл. — ISBN 978-966-00-1290-5.(т. 9).
- Михайло Якович Рудинський (1887 – 1958) : Біобібл. покаж. / І.Г. Шовкопляс (уклад.) ; Ін–т археол. НАН України ; Центр пам’яткознавства НАН України і УТОПІК ; Центр охорони та досліджень пам’яток археол. упр. культ. Полтав. облдержадмін.— К.; Полтава : ВЦ «Археологія», 2001. – 31 с.
- Рудинская Е. Я., Рудинская М. Я. Археолог М. Я. Рудинский // Краевед. зап. / Ахтыр. краевед. музей.— 1962.— Вып. 3.— С. 82–89.
- Граб В. І., Супруненко О. Б. Доля Михайла Рудинського (1887–1958) // Археологія.— 1992.— № 4.— С. 91—100.
- Нестуля О. О. Невтомний дослідник пам'яток України [М. Я. Рудинський] // Репресоване краєзнавство.— К.: Рідний край, 1991.— С. 275—278.
- Гавриш Р.Л. М.Я. Рудинський – голова Педагогічного бюро Полтавського губернського земства / Гавриш Р.Л. // Археологічний літопис Лівобережної України. – 2002. – №2 /2003. – № 1. – С.196-198.
- Глизь І.П. Михайло Рудинський – археолог, пам’яткоохоронець, музейник і педагог / І.П. Глизь, О.Б.Супруненко // Археологічний літопис Лівобережної України. – 2002. – №2 /2003. – № 1. – С.7-11.
- Державний архів Полтавської області. – Ф.694. – Оп.1. – Спр.133. – Арк. 317.
- Покажчик літератури і підручників для шкіл // Педагогічний журнал для вчителів початкових шкіл Полтавщини (Нова школа). – Полтава, 1917. – №1. – С.128-130.
- Принь О. В. Листи Михайла та Євгенії Рудинських до академіка Сергія Єфремова як джерело до історії української археології та музейництва // Матеріали і дослідження з археології Прикарпаття і Волині. – 2017. – Вип. 21. – С. 132–147.
- Принь О. В., Пуголовок Ю. О. та ін. Документи і речі археолога М. Я. Рудинського у колекції Охтирського міського краєзнавчого музею: науковий каталог // Михайло Рудинський і Полтавський музей : зб. наук. пр. [відп. ред. Супруненко О. Б.]. – Полтава : Дивосвіт, 2017. – С. 150–169.
- Рудинський М. Архитектурне обличчя Полтави / Михайло Рудинський ; рис. Федора Рожанковського. — Полтава : Накладом газ. ”Рідне слово”, 1919.
- Рудинський Михайло // Українська мала енциклопедія : 16 кн. : у 8 т. / проф. Є. Онацький. — Накладом Адміністратури УАПЦ в Аргентині. — Буенос-Айрес, 1964. — Т. 7, кн. XIII : Літери Риз — Се. — С. 1635. — 1000 екз.
- Інститут історії України
- Рудинський Михайло Якович
- Українці в світі: Михайло Рудинський
- М. Я. Рудинський. Архітектурне обличчя Полтави. Полтава, Метоп, 1992.
![]() |
Це незавершена стаття про археолога. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.