Раба любові
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Раба любові![]() | |
---|---|
рос. Раба любви | |
![]() | |
Жанр | драма, мелодрама |
Режисер | Микита Михалков |
Продюсер | Михалков Микита Сергійович |
Сценарист | Фрідріх Горенштейн Андрій Кончаловський |
У головних ролях | Олена Соловей Родіон Нахапетов |
Оператор | Павло Лебешев |
Композитор | Едуард Артем'єв |
Художник | Олександр Адабаш'ян Олександр Самулекін |
Кінокомпанія | Мосфільм |
Дистриб'ютор | Мосфільм |
Тривалість | 94 хв |
Мова | російська |
Країна | ![]() |
Рік | 1975 |
IMDb | ID 0075119 |
![]() |
«Раба кохання» (рос. «Раба любви») — радянський драматичний художній фільм 1975 року, режисера Микити Михалкова, свого роду гімн кінематографу, в основу якого покладена ідея інтерпретації долі акторки Віри Холодної.
Осінь 1918 року. У Росії Громадянська війна. Москва зайнята більшовиками. На поки ще білому Півдні країни спішно дознімали салонний фільм-мелодраму під назвою «Раба кохання» за участю зірки німого кіно Ольги Вознесенської (прототип — Віра Холодна).
В більшості своїй члени знімальної групи намагаються не цікавитися політикою, що вривається в їхнє життя і жити так, як давно звикли. Продовження їх звичного життя бачиться їм в Парижі. Хіба що оператор Потоцький — революціонер-підпільник свідомо бере участь у збройному протистоянні червоних і білих. Посилаючись на «лабораторний брак», він використовує забраковану їм плівку для нелегальних зйомок безчинств білих з метою червоної пропаганди.
Вознесенська — діва, яку буквально носять на руках, так само далека від політики, як і інші члени групи. В силу різних причин вона зацікавлюється (по-своєму небайдужим до неї) оператором Потоцьким, а згодом і його підпільною діяльністю, що здається їй романтично прекрасною.
В результаті Вознесенська стає свідком страшних сцен, в тому числі вбивства Потоцького, якого вона вже встигла покохати.
В кінці фільму Вознесенська сідає в трамвай, щоб доїхати до готелю в центрі міста. Але водій трамвая, приймаючи її за революціонерку, вискакує з вагона (який він не зупинив), біжить до білих козаків, повідомляє їм, що в вагоні революціонерка, і вони влаштовують погоню, стріляючи по трамваю, в якому їде Вознесенська.
- Олена Соловей — Ольга Миколаївна Вознесенська, акторка
- Родіон Нахапетов — Віктор Іванович Потоцький, кінооператор
- Олег Басілашвілі — Сава Якович Южаков, продюсер
- Олександр Калягін — Олександр Олександрович Калягін, режисер
- Костянтин Григор'єв — капітан Федотов, начальник контррозвідки
- Євген Стеблов — Олексій Канін, актор
- Віра Кузнецова — Любов Андріївна, мати Ольги
- Микита Михалков — Іван
- Микола Пастухов — Веніамін Костянтинович, сценарист
- Готліб Ронінсон — Іван Карлович Фігель, бухгалтер
- Михайло Чигарьов — Вялін, колишній агент царської охоронки
- Олександр Яковлєв — Саша, ревкомівець
- Вадим Вільський — Дубов, водій трамвая
- Інна Ульянова — акторка з букетом
- Олександр Адабаш'ян — режисер німого кіно
- Юрій Богатирьов — Володимир Олексійович Максаков, актор
- Режисер — Микита Михалков
- Сценаристи — Фрідріх Горенштейн, Андрій Кончаловський
- Оператор — Павло Лебешев
- Композитор — Едуард Артем'єв
- Художники — Олександр Адабаш'ян, Олександр Самулекін
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.