Пол Феєрабенд
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Пол Феєрабенд | |
---|---|
нім. Paul Karl Feyerabend | |
![]() | |
Народився | 13 січня 1924[1][2][…] Відень, Перша Австрійська Республіка[1][5][6] |
Помер | 11 лютого 1994[1][2][…] (70 років) Женольє[7][8][6] ·рак головного мозку[d] |
Країна | ![]() ![]() ![]() |
Діяльність | філософ, викладач університету, ерудит |
Галузь | економічна теорія |
Відомий завдяки | філософія науки |
Alma mater | Лондонська школа економіки та політичних наук, Гарвардський університет і Віденський університет[11] |
Науковий ступінь | докторський ступінь[1] |
Науковий керівник | Victor Kraftd[11] |
Вчителі | Карл Поппер |
Знання мов | німецька і англійська[2] |
Заклад | Вільний університет Берліна, Лондонська школа економіки та політичних наук, Кембриджський університет, Університет Каліфорнії (Берклі) і Федеральна вища технічна школа Цюриха |
Magnum opus | Against Methodd, Science in a Free Societyd, Killing Timed і Farewell to Reasond |
IMDb | ID 0275503 |
|
Пол (Пауль) Карл Фе́єрабенд (нім. Paul Karl Feyerabend; 13 січня 1924, Відень, Перша Австрійська Республіка — 11 лютого 1994, Женольє, кантон Во, Швейцарія) — американський філософ і методолог науки.
Наукову кар'єру почав у 1951, працюючи в Англії, з 1958 у ряді північноамериканських університетів та в університетських центрах Західної Європи. Основні твори: «Проти методологічного примусу. Нарис анархістської теорії пізнання» (1975), «Наука у вільному суспільстві» (1978), «Проблеми емпіризму. Філософські замітки» (1981) та ін. У науковій творчості спирався на ідеї критичного раціоналізму (Поппер), історичної школи у філософії науки (Кун), зазнав впливу від марксизму (В. Голлічер) і ідеології контркультури (Франкфуртська школа).
У 1970-і створив концепцію «епістемологічного анархізму». Анархізм у розумінні Феєрабенда малопривабливий у політичному вимірі, але незамінний для епістемології і філософії науки. У руслі основних ідей постпозитивізму Феєрабенд заперечує існування об'єктивної істини, визнання якої розцінює як догматизм.
Відкидаючи як кумулятивність наукового знання, так і наступність у його розвитку, Феєрабенд відстоює науковий і світоглядний плюралізм, відповідно до якого розвиток науки вивляється як хаотичне накопичення довільних переворотів, що не мають яких-небудь об'єктивних основ і раціонально не пояснюваних.
Розвиток наукового знання, за Фаєрабендом, припускає необмежене збільшення (проліферацію) конкуруючих теорій, взаємна критика яких стимулює наукове пізнання, а успіх кожної з них визначається умінням автора-одинака «організувати» його. Тому що наука не є єдиною або найкращою формою раціональності, то джерелом альтернативних ідей можуть бути будь-які позанаукові форми знання (магія, релігійні концепції, здоровий глузд і т. д.).
Заперечуючи єдині методологічні стандарти і норми наукового пізнання, Феєрабенд приходить також і до методологічного плюралізму. «Може бути успішним будь-який метод», — постулював своє кредо Феєрабенд.
Виходячи з факту теоретичної навантаженості мови наукових спостережень, він висловлює сумніви в можливості емпіричної перевірки наукових побудов і наполягає на принциповій несумірності наукових теорій (наприклад, загальних космологічних картин реальності) через неможливість порівняння їх із загальним емпіричним базисом. У Ньютона, на думку Феєрабенда, «форми, маси, об'єми і часові інтервали — фундаментальні характеристики фізичних об'єктів, у той час як у теорії відносності форми, маси, об'єми і часові інтервали суть зв'язки між фізичними об'єктами і системами координат, що ми можемо змінювати без якої-небудь фізичної інтерференції». (Поппер підкреслював некоректність такого підходу: несумірність може бути властива лише релігійним і філософським системам; теорії ж, що пропонують раціональне рішення аналогічних проблем, можуть зіставлятися).
До того ж, на думку Феєрабенда, оскільки знання ідеологічно навантажене, остільки боротьба альтернативних підходів у науці багато в чому визначається соціальними орієнтирами і світоглядною позицією дослідників. Через це, за Феєрабендом, кожен дослідник має право розробляти свої концепції, не узгоджуючи з якими-небудь загальноприйнятими стандартами і критикою з боку колег. Авторитаризм у будь-якій його формі неприпустимий у науковій ідеології. У «вільному суспільстві», ідею якого відстоював Феєрабенд, усі традиції рівноправні й однаково вхожі в структури влади. Воля — продукт різновекторної активності індивідів, а не дарунок амбіційних теоретичних систем, які сповідуються владу предержащими. «Релятивізм лякає інтелектуалів, тому що загрожує їхнім соціальним привілеям (так у свій час просвітителі загрожували привілеям священиків і теологів). Народ, довго тиранізований інтелектуалами, навчився ототожнювати релятивізм із культурним і соціальним декадансом. Тому на релятивізм нападають і фашисти, і марксисти, і раціоналісти. Оскільки виховані люди не можуть сказати, що відкидають ідею або спосіб життя через те, що ті їм не подобається (це було б ганебно), то вони шукають „об'єктивні“ причини і прагнуть дискредитувати предмет, що відкидають».
Протиріччя в розвитку науки, негативні наслідки науково-технічного прогресу спонукали Ф. до заклику відокремити науку від держави подібно до того, як це було зроблено з релігією: позбавити суспільство від духовного диктату науки. Вступаючи в конфлікт з академічною філософією науки, Феєрабенд виразив нові тенденції в розвитку цього дослідницького напряму, відкрив нові перспективи в розв'язанні його внутрішніх проблем, розширюючи предмет і методологічний інструментарій сучасної епістемології. Для Феєрабенда характерне обговорення методологічних питань у широкому соціокультурному контексті. У розв'язуванні конкретних проблем філософії науки Феєрабенд утілює сучасні тенденції філософствування: установку на гносеологічний, методологічний і світоглядний плюралізм, широке трактування раціональності, синтез позитивістських і соціально-антропологічних орієнтацій, прагнення до культурологічних, герменевтичних і антропологічних методик аналізу знання. Концепція Феєрабенда вносить екологічні і гуманістичні мотиви до епістемології, з неї бере початок новітній напрям у соціокультурному аналізі знання — антропологія знання (Е. Мендельсон, В. Елкана), що виходить із співмірності знання і людських здібностей і потреб.
- Against Method: Outline of an Anarchistic Theory of Knowledge (1975), ISBN 0-391-00381-X, ISBN 0-86091-222-1, ISBN 0-86091-481-X, ISBN 0-86091-646-4, ISBN 0-86091-934-X, ISBN 0-902308-91-2 (First edition in M. Radner & S. Winokur, eds., Analyses of Theories and Methods of Physics and Psychology, Minneapolis: University of Minnesota Press, 1970.)
- Science in a Free Society (1978), ISBN 0-8052-7043-4
- Realism, Rationalism and Scientific Method: Philosophical papers, Volume 1 (1981), ISBN 0-521-22897-2, ISBN 0-521-31642-1
- Problems of Empiricism: Philosophical Papers, Volume 2 (1981), ISBN 0-521-23964-8, ISBN 0-521-31641-3
- Farewell to Reason (1987), ISBN 0-86091-184-5, ISBN 0-86091-896-3
- Three Dialogues on Knowledge (1991), ISBN 0-631-17917-8, ISBN 0-631-17918-6
- Killing Time: The Autobiography of Paul Feyerabend (1995), ISBN 0-226-24531-4, ISBN 0-226-24532-2
- Conquest of Abundance: A Tale of Abstraction versus the Richness of Being (1999), ISBN 0-226-24533-0, ISBN 0-226-24534-9
- Knowledge, Science and Relativism: Philosophical Papers, Volume 3 (1999), ISBN 0-521-64129-2
- For and Against Method: Including Lakatos's Lectures on Scientific Method and the Lakatos-Feyerabend Correspondence with Imre Lakatos (1999), ISBN 0-226-46774-0, ISBN 0-226-46775-9
- The Tyranny of Science (2011), ISBN 0-7456-5189-5, ISBN 0-7456-5190-9
- Daniele Bolelli, «On the Warrior's Path: Philosophy, Fighting, and Martial Arts Mythology», Frog Books (2003), ISBN 1-58394-066-9
- Gonzalo Munévar, Beyond Reason: Essays on the Philosophy of Paul Feyerabend, Boston Studies in the Philosophy of Science (1991), ISBN 0-7923-1272-4
- Eric Oberheim, Feyerabend's Philosophy (2006), ISBN 3-11-018907-0
- John Preston, Gonzalo Munévar and David Lamb (ed.), The Worst Enemy of Science? Essays in memory of Paul Feyerabend (2000), ISBN 0-19-512874-5
- John Preston, Feyerabend: Philosophy, Science and Society (1997), ISBN 0-7456-1675-5, ISBN 0-7456-1676-3
- Thomas Kupka: Feyerabend und Kant — Kann das gut gehen? Paul K. Feyerabends ›Naturphilosophie‹ und Kants Polemik gegen den Dogmatismus. In: Journal for General Philosophy of Science 42 (2011), pp. 399—409 (DOI 10.1007/s10838-011-9170-0)
- Eberhard Döring: Paul K. Feyerabend zur Einführung. Junius (Zur Einführung 180), Hamburg 1998, ISBN 3-88506-980-6
- Thomas Sukopp: Anything goes? Paul K. Feyerabend als Elefant im Popperschen Porzellanladen. Aufklärung und Kritik, 1/2007 14. Jg. ISSN 0945-6627
- ↑ а б в г д Deutsche Nationalbibliothek Record #118532812 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ а б в г Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ а б http://plato.stanford.edu/entries/feyerabend/#1
- ↑ http://www.nndb.com/lists/498/000063309/
- ↑ http://www.complete-review.com/reviews/feyerpk/killtime.htm
- ↑ а б в г Catalog of the German National Library
- ↑ http://www.jstor.org/stable/20012546
- ↑ http://www.nndb.com/people/537/000179997/
- ↑ http://www.nytimes.com/2008/01/16/world/europe/16pope.html?ref=europe
- ↑ а б LIBRIS — 2012.
- ↑ а б Математичний генеалогічний проєкт — 1997.
- Фейєрабенд, Пол Карл // Філософський енциклопедичний словник / В. І. Шинкарук (гол. редкол.) та ін. — Київ : Інститут філософії імені Григорія Сковороди НАН України : Абрис, 2002. — С. 664. — 742 с. — 1000 екз. — ББК 87я2. — ISBN 966-531-128-X.
- Фейєрабенд // Універсальний словник-енциклопедія. — 4-те вид. — К. : Тека, 2006.
- «Anything goes»: Feyerabend and Method Paul Newall, The Galilean Library (2005)
- Feyerabend and Beyond, an interview by Paul Newall with Feyerabend's student Gonzalo Munévar, The Galilean Library (2005)
- Outline of an Anarchistic Theory of Knowledge Analytical Index and the concluding chapter from Against Method (1975)
- De la paradoja en el «todo vale» de Paul Feyerabend a la falacia de la falsa libertad[недоступне посилання з квітня 2019] Horacio Bernardo en Galileo Número 28. Octubre 2003 (Spanish)
- La Epistemología de Feyerabend. Esquema de una teoría anarquista del conocimiento Prof. Dr. Adolfo Vásquez Rocca en ALEPH ZERO 43, Enero-Marzo 2007 (Spanish)
- Science and Society: An Exchange Feyerabend in The New York Review of Books, Volume 26, Number 15 • October 11, 1979
- Voodoo and the monster of science[недоступне посилання з квітня 2019] a review by David E. Cooper of Conquest of Abundance, Times Higher Education Supplement (17 March 2000)
- History of Twentieth-Century Philosophy of Science See Book VI on Feyerabend.
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.