Леопард
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Пантера леопард Період існування: ранній плейстоцен — наш час
| |
---|---|
![]() | |
Пардус африканський у Серенгеті, Танзанія | |
Біологічна класифікація | |
Царство: | Тварини (Animalia) |
Тип: | Хордові (Chordata) |
Клада: | Синапсиди (Synapsida) |
Клас: | Ссавці (Mammalia) |
Ряд: | Хижі (Carnivora) |
Підряд: | Котовиді (Feliformia) |
Родина: | Котові (Felidae) |
Підродина: | Пантерові (Pantherinae) |
Рід: | Пантера (Panthera) |
Вид: | Пантера леопард (P. pardus)
|
Біноміальна назва | |
Panthera pardus (Linnaeus, 1758)
| |
![]() | |
Ареал пардуса | |
Синоніми | |
Felis pardus Linnaeus, 1758 |
Леопа́рд[2][3], панте́ра леопа́рд[4], панте́ра[3][2], па́рдус[5], пард[6][3], або панте́ра плями́ста[7] (Panthera pardus) — великий ссавець ряду хижих родини котових (Felidae). Типовий вид роду пантера (Panthera) та підродини пантерових (Pantherinae), один з 5 сучасних видів «великих котів». Українською здебільшого називають «леопардом». Втім варто відрізняти також наукову назвою іншого роду котів — Leopardus.
Велика кішка з витягнутим і дещо стислим із боків м'язистим тілом, округлою головою, довгим хвостом і середньої довжини кінцівками. Вуха короткі, закруглені, без «пензликів» на кінцях. Баки не розвинені. Розміри пардусів залежать від географічної області та сильно варіюють, але самці в середньому на третину більші за самиць. Довжина тіла досягає 200—250 см (з яких 75-110 см припадають на хвіст), маса самиць — 35-50 кг, самці — 45-70 кг. Зубів, як і у гепарда, 30.
Шерсть у пардусів коротка, густа. Загальний тон забарвлення варіює від блідо-солом'яного або сірого до іржаво-бурого; по тілу, хвосту і ногам розсіяні дрібні та середні чорні плями, суцільні й у вигляді кілець. Нижні частини і внутрішні сторони ніг білі. Пардуса можна сплутати з ягуаром, проте останній більший; виняток становить далекосхідний підвид. Зимове хутро густіше і довше літнього і з декілька світлішим основним тоном. Молоді пардуси забарвлені світлішим; основний фон у них сірувато-жовтий, іноді навіть брудно-білий.
У тропічних країнах іноді зустрічаються тварини-меланісти, яких називають «чорними пантерами» (від дав.-гр. πάνθηρ). Особливо поширені вони на Яві. Чорні особини можуть народитися в одному виводку з нормально забарвленими дитинчатами.
Тривалість життя пардусів становить близько 20 років.
Назва «пардус» згадується у багатьох літописних документах часів Русі. На сходах на хори (ліва стінка лівого ходу) у Софійському соборі є відома фреска зі сценою полювання з «пардусами», але тепер відомо, що мова насправді йшла про гепардів, яких дарували князям як царські подарунки. лат. Pardus назва виду походить від грец. πάρδος — «пантера», яке можливо походить від івр. BÄRŌD — «плямистий»[8]. За зоологічним словником Маркевича й Татарка (1983), цей вид пантер має 4 синоніми: «пантера леопард», «барс», «леопард», «пардус». Остання назва (пардус) повністю збігається з науковою (латинською) назвою цього виду — Panthera pardus, яку цьому виду дав Карл Лінней.
Область розповсюдження леопарда ширше за ареал будь-якого іншого представника родини котячих, крім домашньої кішки.
Він населяє велику частину Африки (крім Сахари), Передню Азію, Закавказзя, Пакистан, Індію, Китай, Індонезію, острови Ява, Занзібар (підвид вимер) і Шрі-Ланка.
Колись цей звір був поширений і в Європі, але вимер там до кінця плейстоцену (11 000 років тому)[9][10]. Скам'янілості знайдені в Австрії, Чехії, Франції, Німеччині, Греції, Італії, Монако, Нідерландів, Іспанії[11] та Польщі[12]. Викопні кістки та зуби, схожі на леопарда були розкопані в Англії, Швейцарії, Гібралтарі, Угорщині[13]. Найдавніші однозначні скам'янілості леопарда походять зі Східної Африки, датуються приблизно 2 мільйонами років тому[14]. Леопарди вперше прибули до Євразії під час пізнього раннього-раннього середнього плейстоцену приблизно від 1,2[15] до 0,6 мільйона років тому[14]. Скам'янілості леопарда, датовані плейстоценом, також були розкопані на Японському архіпелазі[16]. Скам'янілості леопарда також були знайдені на Тайвані[17].
Цей вид пантер зустрічається в глухих тропічних, субтропічних і змішаних лісах маньчжурського типу, на гірських схилах і рівнинах, в саванах, чагарниках по берегах річок.
Вважалося, що пардус (пантера плямиста) утворює до 35 підвидів, які розрізняються головним чином забарвленням і розташуванням плям. Проте нещодавні дослідження показали, що тільки 8 з них можна визнати окремими[18]:
![]() |
Panthera pardus pardus | Підвид Пардус африканський (Африка) |
![]() |
Panthera pardus delacouri | Підвид Індо-китайський леопард (Материкова частина пд.-сх. Азії) |
![]() |
Panthera pardus fusca | Підвид Пардус індійський (Індія, Південно-східний Пакистан, Непал) |
![]() |
Panthera pardus kotiya | Підвид Ланкійський леопард (Шрі-Ланка) |
![]() |
Panthera pardus melas | Підвид Яванський леопард (Ява) |
Panthera pardus nimr | Підвид Арабський леопард (пд.-зх. Азія та Аравійський півострів) | |
![]() |
Panthera pardus orientalis | Підвид Пардус амурський (Далекий Схід, Північний Китай, Корея) |
![]() |
Panthera pardus tulliana | Підвид Анатолійський леопард (Туреччина, Кавказ, Туркменістан, Узбекистан, Іран, Ірак, Афганістан, Пакистан) |
Panthera pardus spelaea | † Підвид Пардус європейський (доісторичний вимерлий підвид) |
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/09/Amur_Leopard_Pittsburgh_Zoo.jpg/300px-Amur_Leopard_Pittsburgh_Zoo.jpg)
Це поодинокий, переважно нічний звір. Пардуси легко пристосовуються і живуть в лісах, горах і навіть пустелях, причому площа індивідуальної ділянки варіює від 8 до 400 км² залежно від регіону, рельєфу і кількості здобичі.
Пардус чудово лазить по деревах, нерідко влаштовуючись там на денний відпочинок або в засідці, а деколи навіть ловить на деревах мавп. Проте переважно пардус полює на землі. Він тихо підкрадається до здобичі на відстані стрибка. Стрибає на здобич і душить її, але у разі невдачі не переслідує. Бували випадки, коли хижак не підкрадався до здобичі, а навпаки спеціально тьопав лапами, щоб здобич почула його, потім затихав і, тому здобич не знала, в якому саме він місці. Залишки великої здобичі він затягує на дерево, щоб уберегти від гієн, шакалів і інших некрофагів.
Харчується в основному копитними: антилопами, оленями, сарнами і іншими, а в період нестатку кормів — гризунами, мавпами, птахами, навіть плазунами. Іноді переслідує домашніх тварин (овець, коней). Подібно до тигра часто викрадає собак; від нього потерпають лисиці та вовки. Не гидують падлом і крадуть здобич у інших хижаків, зокрема інших пардусів.
Пардус дуже рідко нападає на людину. Результати його нападу можуть мати фатальні наслідки для мисливця. Серед пардусів рідше, ніж серед левів і тигрів, зустрічаються людоїди.
Всі зовнішні відчуття, окрім, можливо, нюху у пардуса чудово розвинені. Голос цього хижака — далеко чутний рев (у горах іноді на декілька кілометрів), який складається з чергування низьких і високих звуків.
Живуть пардуси 10-11 років у природі і до 21 року в неволі.
У південних районах проживання пантери розмножуються цілий рік. На Далекому Сході тічка відбувається в кінці осені або на початку зими. Як і у інших «кішок», воно супроводжується бійками і гучним ревом самців, хоча в звичайний час пантера рідко подає голос, будучи мовчазнішим видом, ніж лев і тигр.
Після 3-місячної вагітності з'являються 1-3 сліпих дитинчат. Лігвом їм служать печери, міжгір'я, ями під корінням вивернутих дерев, завжди в глухому, відокремленому місці. Молоді пантери ростуть помітно швидше тигрів і вже через 2,5 року досягають дорослих розмірів і статевої зрілості, причому самки дещо раніше, ніж самці.
Чисельність пардусів на всьому ареалі неухильно скорочується. Головна загроза для нього пов'язана зі зміною природних місць проживання і скороченням кормової бази. Торгівля пардусовими шкурами, яка колись була серйозною проблемою, зараз відійшла на другий план, і головну заклопотаність викликає відстріл браконьєрами тварин для потреб східної медицини.
П'ять підвидів пардуса, у тому числі й далекосхідний, включено в Червону книгу МСОП.
Найдавніші скам'янілості пантери плямистої належать до пліоцену південної, східної та північної Африки. Крім Африки скам'янілості також знайдені у Європі, на заході, півдні та сході Азії (включно з островами Суматра, Тайвань, Хонсю)[19][20][21]. Результати філогенетичних досліджень вказують на те, що найближчими сучасними родичами пантери плямистої є лев і ягуар.
- ↑ Stein A.B. et al. (2016) Panthera pardus: інформація на сайті МСОП (англ.) 22 November 2018
- ↑ а б Шарлемань М. Ссавці. — Плазуни. — Земноводяні. — Київ : Держ. вид-во України, 1927. — С. 20.
- ↑ а б в Раковський І. (гол. ред.). Українська загальна енцикльопедія. — Львів — Станиславів — Коломия : Рідна школа, 1930–1933. — Т. 2. — С. 454.
- ↑ Маркевич О.П. Російсько-українсько-латинський зоологічний словник. Номенклатура. — Київ : Наук. думка, 1983. — С. 220.
- ↑ Загороднюк, І., & Харчук, С. Українська зооніміка та взаємний вплив наукових і вернакулярних назв ссавців // Вісник Національного науково-природничого музею. — 2017. — Вип. 15. — С. 37–66. Архівовано з джерела 15 грудня 2017. Процитовано 2018-08-21.
- ↑ Алойзій Покорный (пер. М. Полянський). Зоологія съ образками для низшихъ клясъ середнихъ шкôлъ. — Прага : Книгопечатня Богеміи, 1874. — С. 20, 21.
- ↑ Харчук, С. Огляд історії таксономії та критеріїв виду в родині котових (Felidae) // Novitates Theriologicae. — 2021. — Вип. 12. — С. 300–314.
- ↑ Isaac E. Mozeson. The Word: The Dictionary That Reveals the Hebrew Source of English. — SP Books, 2001. — С. 100. — ISBN 1561719420.
- ↑ Diedrich, C. G. (2013). Late Pleistocene leopards across Europe – northernmost European German population, highest elevated records in the Swiss Alps, complete skeletons in the Bosnia Herzegowina Dinarids and comparison to the Ice Age cave art. Quaternary Science Reviews. 76: 167—193. Bibcode:2013QSRv...76..167D. doi:10.1016/j.quascirev.2013.05.009.
- ↑ Sauqué, Víctor; Cuenca‑Bescós, Gloria (1 березня 2013). The Iberian Peninsula, the last European refugium of panthera pardus linnaeus 1758 during the Upper Pleistocene. Quaternaire (vol. 24/1): 13—24. doi:10.4000/quaternaire.6468. ISSN 1142-2904.
- ↑ Fossilworks: Panthera pardus
- ↑ Marciszak, A. & Stefaniak, K. (2010). Two forms of cave lion: Middle Pleistocene Panthera spelaea fossilis Reichenau, 1906 and Upper Pleistocene Panthera spelaea spelaea Goldfuss, 1810 from the Bísnik Cave, Poland. Neues Jahrbuch für Geologie und Paläontologie - Abhandlungen. 258 (3): 339—351. doi:10.1127/0077-7749/2010/0117.
- ↑ Schmid, E. (1940). Variationstatistische Untersuchungen am Gebiss pleistozäner und rezenter Leoparden und anderer Feliden. Zeitschrift für Säugetierkunde. 15: 1—179.
- ↑ а б Paijmans, Johanna L. A.; Barlow, Axel; Förster, Daniel W.; Henneberger, Kirstin; Meyer, Matthias; Nickel, Birgit; Nagel, Doris; Worsøe Havmøller, Rasmus; Baryshnikov, Gennady F.; Joger, Ulrich; Rosendahl, Wilfried; Hofreiter, Michael (23 жовтня 2018). Historical biogeography of the leopard (Panthera pardus) and its extinct Eurasian populations. BMC Evolutionary Biology. 18 (1): 156. doi:10.1186/s12862-018-1268-0. ISSN 1471-2148. PMC 6198532. PMID 30348080.
((cite journal))
: Обслуговування CS1: Сторінки із непозначеним DOI з безкоштовним доступом (посилання) - ↑ Marciszak, Adrian; Lipecki, Grzegorz; Gornig, Wiktoria; Matyaszczyk, Lena; Oszczepalińska, Oliwia; Nowakowski, Dariusz; Talamo, Sahra (December 2022). THE FIRST RADIOCARBON-DATED REMAINS OF THE LEOPARD PANTHERA PARDUS (LINNAEUS, 1758) FROM THE PLEISTOCENE OF POLAND. Radiocarbon (англ.). 64 (6): 1359—1372. Bibcode:2022Radcb..64.1359M. doi:10.1017/RDC.2022.33. ISSN 0033-8222. S2CID 255850069.
- ↑ Izawa, M. & Nakanishi, N. (2015). Felidae. У Ohdachi, S. D.; Ishibashi, Y.; Iwasa, M. A. & Saitoh, T. (ред.). The Wild Mammals of Japan (вид. Second). Kyoto: Shoukadoh Book Sellers and the Mammalogical Society of Japan. с. 226−231. ISBN 978-4-87974-691-7.
- ↑ Chi T.-C.; Gan Y.; Yang T.-R. & Chang, C.-H. (2021). First report of leopard fossils from a limestone cave in Kenting area, southern Taiwan. PeerJ. 9: e12020. doi:10.7717/peerj.12020. PMC 8388558. PMID 34513335.
((cite journal))
: Обслуговування CS1: Сторінки із непозначеним DOI з безкоштовним доступом (посилання) - ↑ Kitchener, A. C., Breitenmoser-Würsten, C., Eizirik, E., Gentry, A., Werdelin, L., Wilting, A., ... & Duckworth, J. W. A revised taxonomy of the Felidae: The final report of the Cat Classification Task Force of the IUCN Cat Specialist Group // Cat News. — 2017. — № 11. — С. 1–80.
- ↑ Panthera pardus. Fossilworks. Архів оригіналу за 18 серпня 2020. Процитовано 23.08.2021. (англ.)
- ↑ Chi T, Gan Y, Yang T, Chang C. First Report of Leopard Fossils from A Limestone Cave in Kenting Area, southern Taiwan // PeerJ. — 2021. — С. 9:e12020. — DOI: . (англ.)
- ↑ Wilting, A., Patel, R., Pfestorf, H., et al. Evolutionary history and conservation significance of the Javan leopard Panthera pardus melas // Journal of Zoology. — 2016. — Вип. 299. — № 4. — С. 239–250. — DOI: . (англ.)
Котові (Felidae) | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Felinae |
| |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Pantherinae |
|
Словники та енциклопедії | |
---|---|
Довідкові видання | |
Нормативний контроль |
![]() |
Це незавершена стаття з теріології. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.