П'єтро Бадольйо
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
П'єтро Бадольйо італ. Pietro Badoglio | ||||
![]() | ||||
![]() | ||||
| ||||
---|---|---|---|---|
25 серпня 1943 — 9 червня 1944 | ||||
Монарх: | Віктор Емануїл III | |||
Попередник: | Беніто Муссоліні | |||
Наступник: | Іваное Бономі | |||
Ім'я при народженні: | італ. Pietro Badoglio | |||
Народження: |
28 вересня 1871 Граццано-Бадольйо, провінція Асті, П'ємонт, Королівство Італія | |||
Смерть: |
1 листопада 1956 Граццано-Бадольйо, провінція Асті, П'ємонт, Королівство Італія | |||
Національність: | італієць | |||
Країна: | Королівство Італія | |||
Партія: | незалежний політик | |||
Батько: | Маріо Бадольйо | |||
Мати: | Антоніетта Бадольйо (Піттареллі) | |||
Діти: | Mario Badogliod[1] | |||
Військова служба | ||||
Роки служби: | 1891-1944 | |||
Приналежність: | Королівство Італія | |||
Рід військ: | Королівські повітряні сили Італії | |||
Звання: | Маршал Італії (1926) | |||
Битви: | Перша італо-ефіопська війна Італійсько-турецька війна Перша світова війна Друга італо-ефіопська війна Друга світова війна | |||
Автограф: | ![]() | |||
Нагороди: | ||||
|
П'єтро Бадо́льйо (італ. Pietro Badoglio; 28 вересня 1871, Граццано-Монферрато — 1 листопада 1956) — італійський маршал і політик. Начальник штабу сухопутних військ Італії. Прославився воєнними злочинами при захопленні Ефіопії, але не був покараний.
Народився в містечку Граццано-Монферрато (Grazzano Monferrato, нині Граццано Бадольйо) у провінції Асті (П'ємонт). Після закінчення військової академії в Турині у 1892 служив в італійській армії.
У 1935—1936 керував захопленням Ефіопської імперії, під час якого вдавався до воєнних злочинів (газові атаки, бомбардування шпиталів Червоного Хреста), проте ніколи не був притягнутий до відповідальності.
У 1937—1940 — Начальник Генерального штабу. Після повалення Муссоліні у 1943—1944 роках очолював італійський уряд, підписав перемир'я з союзниками та оголосив війну Німеччині.
- Срібна медаль «За цивільну доблесть» (Італія) (28 грудня 1908)
- Медаль «За військову доблесть» (Італія)
- Бронзова (26 листопада 1911)
- Срібна (30 жовтня 1917)
- Пам'ятна медаль італійсько-турецької війни 1911—1912
- Пам'ятна медаль Лівійської кампанії 1913
- Медаль «За заслуги під час землетрусу в Авеццано (1915)»
- Хрест «За військові заслуги» (Італія) — нагороджений двічі (1918 і 1936)
- Савойський військовий орден, великий хрест (6 листопада 1918)
- Пам'ятна медаль Італо-австрійської війни 1915—1918
- Пам'ятна медаль об'єднання Італії
- Медаль Перемоги
- Орден Корони Італії, великий хрест (1919)
- Орден Святих Маврикія та Лазаря, великий хрест (1921)
- Орден Білого лева, великий хрест (20 липня 1926)
- Вищий орден Святого Благовіщення (18 жовтня 1928)
- Колоніальний орден Зірки Італії, великий хрест (1930)
- Орден Вітовта Великого, великий хрест (Литва; 1930)
- Хрест «За вислугу років» (Італія) із королівською короною для офіцерів — за 40 років служби.
- Кавалер Великого хреста магістра (Мальтійський орден; 26 червня 1936)
- Пам'ятна медаль військової операції в Східній Африці (1935—1936)
- Медаль «За заслуги перед добровольцями Східноафриканської кампанії (1935—1936)»
- Єрусалимський Орден Святого Гробу Господнього, командорський хрест (Ватикан)
- Маврикіанська медаль
- Військова золота медаль за командні заслуги
- 6 пам'ятних відзнак Збройних сил Італії (1 для старших офіцерів і 5 для генералів)
- Пам'ятна медаль періоду війни 1940-43 років
- Бадольйо // Універсальний словник-енциклопедія. — 4-те вид. — К. : Тека, 2006.
![]() |
Це незавершена стаття про військового діяча або діячку. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
![]() |
Це незавершена стаття про політичного діяча чи діячку Італії. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.