Ніндзюцу
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Ніндзюцу
(忍術) | |
Назви | Нінпо[1], Шінобі[2]-дзюцу |
Походження | ![]() |
Заснування | 10 століття |
Засновники | Ніндзя |
Попередники | Військова тактика |
Ніндзю́цу (яп. 忍術, Ніндзюцу, «мистецтво прихованості») — японське бойове мистецтво.
Вважається, що таємні клани ніндзя виникли в Японії одночасно з самурайським кодексом у 9-12 століттях. Прототипом ніндзя вважаються секти гірських відлюдників ямабусі 8 століття, які сповідували напрям буддизму школи Сінгон. Ямабусі заохочували важкі та виснажливі тренування своїх адептів, а також ретельно зберігали зібрані протягом століть знання з медицини, хімії, астрології. Ямабусі були прихильниками повного злиття з природою. Спочатку таємні школи ніндзюцу не мали нічого спільного з військовими організаціями ні за своєю методикою підготовки, ні за своєю філософією. Проте з часом відбулися зміни.
Походження самого бойового мистецтва ніндзюцу пов'язують, як і більшість східних мистецтв бою, з китайськими джерелами. Проте термін «ніндзюцу» охоплює лише деякі особливості мистецтва ніндзюцу, такі як приховування, створення і підтримання аури таємничості. У функції ніндзя входило проникнення до ворога, вчинення саботажу або вбивства і повернення після успішного завершення місії.
Традиційно ніндзя виконували роль найманців, які пропонували себе як шпигунів, найманих вбивць, диверсантів, політичних провокаторів та терористів великим і маленьким правителям японської феодальної епохи. Ніндзя пропонували свої послуги лише тим, хто готовий був за них платити. Сім'ї ніндзя представляли собою тісно згуртовані колективи, інтегровані в більші групи — клани. Стороння людина практично не мала можливості приєднатися до такої групи і стати ніндзя, для цього потрібно було народитися в сім'ї професіоналів. Мистецтво й інші хитрощі зберігалися під секретом і передавалися тільки від батька до сина. Розкриття секрету означало смерть від руки ніндзя з того ж клану.
Розквіт ніндзюцу припав на період Сенгоку Дзідай (1467—1568). На цей час припадає пік феодальних війн, і тоді налічувалося близько 70 кланів ніндзя. Легенди про ніндзя теж відносяться саме до цього періоду. Документальні свідчення підтверджують існування в цю епоху шкіл Іґа та Коґа.
В японській культурі ніндзя часто протиставляються самураям. Справа в тому, що самураї над усе ставили ідеали військового кодексу бусідо і відповідно до них прагнули гідно боротися й найкращим чином підготуватися до смерті. Ніндзя сповідували прямо протилежну філософію. Головне для ніндзя — виконати поставлене завдання (розвідка), тому для успішного виконання цього завдання необхідно було за будь-яку ціну вижити. Для ніндзя не існувало заборонених дій, моральних та релігійно-етичних обмежень у методах ведення війни. Для здобуття перемоги ніндзя успішно використовували будь-які засоби.
Ніндзюцу вчить, що не можна досягти стану абсолютної безпеки. Будь-яка дія порушує існуючу в світі гармонію, тим самим викликає опір, породжує у відповідь дію, яка тим сильніше й небезпечніше, чим більшою мірою порушується усталений баланс. Вихід полягає в тому, щоб добре розуміти, в чому порушується гармонія, та вміти мінімізувати небажані наслідки.
В основі вчення всіх шкіл ніндзюцу лежали три взаємопов'язаних блоки навичок та вмінь, які разом утворювали гнучку систему протистояння будь-якій небезпеці.
- Перший блок навичок можна охарактеризувати як мистецтво використання навколишнього оточення та спеціальних пристосувань для перемоги над супротивником. Сюди входило розпізнавання слідів й потайне пересування, маскування й подолання перешкод, влаштування засідок й обман почуттів противника. Мета тренінгу полягала в злитті зі світом за допомогою підкорення 5 основних «стихій» — в китайському варіанті — Землі, Води, Дерева, Вогню та Металу; в японському варіанті — Землі (CHI), Води (SUI), Вогню (KA), Повітря (FU) та Порожнечі (першооснова всього, KI. Напрацьовується на «Третьому блоці»). Воїн, який досяг такого злиття, ставав невидимим та недосяжним для супротивника, а мистецтво носило збірну назву тон-дзюцу — зникнення шляхом наслідування.
- Другий блок — мистецтво боротьби з озброєним та беззбройним супротивником. У цей блок входять два основні розділи:
- Тайдзюцу — мистецтво володіння тілом
- Бу-дзюцу — робота зі зброєю
- Третій блок вмінь присвячений мобілізації внутрішніх ресурсів організму на основі так званих «змінених станів свідомості», що досягаються за рахунок спеціального психотренінгу (Німпо-міккьо).
Клани ніндзя використовували стару форму дзю-дзюцу. Разом із тим, були відмінності від самурайських стилів дзю-дзюцу:
- Більше ударів, ніж в самурайському дзю-дзюцу
- Акцент на задушливих прийомах, як більш безшумних в порівнянні з кидками
- Акцент на ведення бою в малих приміщеннях
- Акцент на раптових ударах (із засідки, ззаду тощо)
- Акцент на прийомах для приголомшення супротивника
Жодна із сучасних шкіл японських будзюцу не може переконливо довести, що веде походження від середньовічних ніндзя. Можливо, прийоми ніндзя збереглися і вивчаються в розвідувально-диверсійних підрозділах японської армії.
При втечі застосовувалися два прийоми рукопашного бою[3]. Ніндзя різко падав під ноги супротивника та примушував його перелітати через себе. Якщо супротивник наближався збоку, то ніндзя різко гальмував, пропускав його повз себе і завдавав удару мечем по спині.
- Іґа — один з найбільш відомих та впливових кланів. Подібне становище було досягнуто за рахунок підтримки уряду Токугави.
- Коґа — друга за впливом школа, також користувалася підтримкою Сьоґунату.
- Кісю
- Фума — великий клан ніндзя, частина якого служила Ходзе Удзіано.
- Сада
- Момоті
- Фудзібаясі
- Неґоро
- Сайга
- Кудзікірі (кудзі кірі, рі кудзі рю) — школа дев'яти рук. Широко вживали кобудера — моментальний гіпноз.
- Негісі
- Сірай
- Сінто
- Хакуун
- Гендзцу
- Рюмон
- Тентон Хаппо
- Готон Дзюппон
- Хаторі
- Маскувальний костюм — сінобі-сьодзоку, деталі сінобі-сьодзоку: увагі (куртка) та додзіме (пасок), іґа-бакама (штани), дзукін (маска), текко (накладки на руки), кяхан або асімакі (обмотка для ніг), табі (взуття-шкарпетки з окремим великим пальцем), варадзі (сандалі), уваппарі (верхня куртка) та нагабукуро («наплічник» ніндзя)
- Змінна одежа (яп. 変わり 御物, каварі-го-моно)
- Аміґаса (яп. 編み 笠, плетений солом'яний капелюх у вигляді низького конуса)
- Обладунки:
- Кусарі-катабіра — кольчужний обладунок
- Татамі-ґусоку (типи кіко та куратаґіну) — легкий обладунок
- Щити:
- Тецу-но каме
- Дзіґу-ітаса
- Мечі, списи, сокири, ножі:
- Бойові палиці та кийки:
- Дзьо, сякудзьо, рокудзьо, сюмонкудзуе, бо, хамбо, косікірібо, мімікірібо
- Зброя змінної довжини:
- Мусубінава — мотузка з важком
- Кусарі — ланцюг, інші назви (залежать від довжини та важків): кусарі-фун, тама-ґусарі, соде-ґусарі, кусарі-дзютте, рьо-бундо
- Кігті:
- Теккокаґі, некоте («котяча лапа»), сюко, асіко («кігті для ніг»)
- Метальна зброя:
- Ханкю (половинний лук) та юмія (стріли)
- Фукія (Фукібарі) — стрільба отруєними стрілами з духової «рушниці»
- Сюрикени — метальні «зірки» та «стрілки»:
- Сякен («зірка»), типи: санко, дзюдзі, роппо, хаппо, мандзі, наґаре-мандзі, теккан
- Бодзьо-сюрикен («сюрикен-паличка»), типи: босуґата, тантоґата, кугіґата, хейтьоґата, харіґата, хасідзьо, кусабіґата
- Утіне (хоча це не зовсім сюрикен, а укорочена стріла з більш важким накінечником, нагадує дротик для дартс, але більшого розміру)
- Цубуте, араре, мецубусі
- Стрілецька зброя:
- Гнотові (хінава-теппо)
- Крем'яні (хіуті ісідзю)
- Духові (кукідзю) — духова рушниця, являє собою трубку, в яку вставляють стрілки (голки, шипи)
- Вакідзасі-теппо — рушниця, замаскована під меч вакідзасі
- Ядате-теппо — рушниця, замаскована під футляр для пензля
- Кісеру-теппо — рушниця, замаскована під курильну трубку
- Гармати:
- Мокухо («дерев'яна гармата»)
- Харінукі-дзуцу («трубка з пап'є-маше»)
- Запальні засоби:
- Хія — вогняні стріли
- Бохія — вогняна палиця
- Утіхія — метальна запальна стріла
- Хідаке — вогняний бамбук
- Хісякен («вогненний сякен»)
- Отруйні засоби:
- Моппан
- Фуе-но огі
- Немурібі
- Кусаґаме
- Запали та гноти:
- Хокуто, хінава, хінокі-хінава, таке-хінава, ґудзін-хінава, аме-сіноґі-хінава, аме-хінава, мідзу-хінава
- Пристосування для подолання стін:
- Сінобікаґі — посох із гаком на кінці й петлями мотузками вздовж палиці для ніг
- Сходи (тобібасіґо) — мотузкові сходи із залізним гаком на верхніх кінцях
- Каґінава (кішка) — подвійний, потрійний і більше залізний гак із мотузкою (іноді ланцюг)
- Гвоздев С. А., Кривоносов И. В. Ниндзя. Тайны демонов ночи. — Минск, 1997. — ISBN 985-6388-13-9.
- Горбылев А. Когти Невидимок (Серия «Боевые искусства»). — Минск, 2001. — ISBN 985-433-326-4, ISBN 985-13-0612-6.
- Горбылев А. Путь Невидимых (Серия «Боевые искусства»). — Минск : Харвест, 2002. — ISBN 985-13-0621-5.
- Ратти О., Уэстбрук А. Самураи: история, традиции, воинское искусство. — М. : Эксмо, 2005. — ISBN 5-699-04611-9.
- Попенко В. Н. Школа ниндзя. — М., 2004. — ISBN 5-17-023841-X.
- ↑ T.A. Green, J.R. Svinth. Martial arts of the world: An Encyclopedia of History and innovation. East Asia. Japan:Ninpo
- ↑ Hayes, Stephen. The Ninja and Their Secret Fighting Art. ISBN 0-8048-1656-5, Tuttle Publishing, 1990
- ↑ Журнал «Япония: Путь кисти и меча». № 1/2004. А. Горбильов. «Секрет невидимости» стор. 42
Бойові мистецтва за спеціалізацією | |
---|---|
Бойові мистецтва перераховані за їх основною спеціалізацією. Будь ласка, зверніть увагу, що кожне з них може включати тренування і в інших областях. | |
Ударна техніка | Бацзіцюань • Бірманський бокс • Бойовий гопак • Бокатор • Бокс • Він цун • Вінчунь • Капоейра • Карате • Кемпо • Кікбоксинг • Кхмерський бокс (прадал серей) • Панантукан • Сікаран • Сілат • Субак • Тайдо • Тайський бокс (муай тай) • Тансудо • Тхеквондо • Тхеккьон • Французький бокс (сават) • Фуцзянський білий журавель • Цзуйцюань • Чой лі фут • Яв-ян |
Техніка боротьби | |
Зі зброєю | Батаеріахт • Баттодзюцу • Бій на палицях • Гатка • Дзітте • Дзюкендо • Ескріма • Іайдзюцу • Іайдо • Його до пау • Кендзюцу • Кендо • Кюдзюцу • Кюдо • Наґінатадзюцу • Окінавське кобудо • Сіламбам • Содзюцу • Сюрікендзюцу • Фехтування • Ханкумдо • Хедон Комдо • Ходзьодзюцу |
Комплексні | Асгарда • Багуачжан • Бандо • Бартіцу • Будзінкан • Буза • Ваджра мушті • Вовінам • Грепплінг • Джиткундо • Кадзюкенбо • Каларіппаятту • Комбатівз • Крав мага • Кук сул вон • Ніндзюцу • Пенчак сілат • Шутбоксинг • Шутфайтинг • Саньда • Система • Система Кадочникова • Сідокан • Сін'їцюань • Сьоріндзі кемпо • Тайцзіцюань • Танланцюань • Ушу • Франкомбат • Цу-сін-ген • Хапкідо • Хварандо • Шаолінське гунфу |
Змішані |
Бойові мистецтва за країною походження | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|
| ||||||
Мистецтва, які походять з декількох країн або походження яких невідоме: Фехтування • Сілат • Бій на палицях • Боротьба |
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.