Латиніна Лариса Семенівна
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Латиніна Лариса Семенівна рос. Лариса Семёновна Латынина | |
---|---|
![]() | |
Загальна інформація | |
Громадянство | ![]() ![]() |
Народження | 27 грудня 1934[1] (89 років) Херсон, Українська РСР, СРСР |
Зріст | 161 см |
Вага | 52 кг |
Спорт | |
Країна | ![]() |
Вид спорту | спортивна гімнастика |
![]() |
Спортивні медалі | |||
---|---|---|---|
Спортивна гімнастика | |||
Олімпійські ігри | |||
Золото | 1956 Мельбурн | Командний залік | |
Золото | 1956 Мельбурн | Абсолютний залік | |
Золото | 1956 Мельбурн | Опорний стрибок | |
Золото | 1956 Мельбурн | Вільні вправи | |
Золото | 1960 Рим | Командний залік | |
Золото | 1960 Рим | Абсолютний залік | |
Золото | 1960 Рим | Вільні вправи | |
Золото | 1964 Токіо | Командний залік | |
Золото | 1964 Токіо | Вільні вправи | |
Срібло | 1956 Мельбурн | Різновисокі бруси | |
Срібло | 1960 Рим | Різновисокі бруси | |
Срібло | 1960 Рим | Вправи на колоді | |
Срібло | 1964 Токіо | Абсолюний залік | |
Срібло | 1964 Токіо | Опорний стрибок | |
Бронза | 1956 Мельбурн | Командні змагання з предметом | |
Бронза | 1960 Рим | Опорний стрибок | |
Бронза | 1964 Токіо | Різновисокі бруси | |
Бронза | 1964 Токіо | Вправи на колоді |
Лариса Семенівна Латиніна (при народженні Дирій) (нар. 27 грудня 1934, Херсон[2], Українська РСР, СРСР) — радянська спортивна гімнастка, дев'ятиразова олімпійська чемпіонка зі спортивної гімнастики. З 1964 по 2012 роки була володаркою найбільшого числа олімпійських нагород за всю історію Олімпійських ігор — 18 (9 золотих, 5 срібних, 4 бронзових). У 1966—1977 роках була старшим тренером жіночої збірної команди СРСР зі спортивної гімнастики.
Дитинство Лариси Семенівни припало на роки війни. Батько — Семен Андрійович Дирій (1906—1943) — покинув сім'ю, коли їй не було року. Потім — загинув на фронті.[3] Мати — Пелагея Онисимівна Барабанюк (1902—1975) — працювала прибиральницею, нічним сторожем. Сама виховувала доньку у повоєнному Херсоні. Заробляла трохи більше ніж 200 рублів, з яких 50 віддавала на заняття дочки балетними танцями.
Спочатку займалася балетом, але перейшла в спортивну гімнастику, коли балетмейстер виїхав з Херсона. Першим тренером став вчитель фізичної культури школи № 14 Михайло Сотниченко. Закінчивши в 1953 році школу, вона поступила до Київського політехнічного інституту та продовжила тренуватися в спортивному товаристві «Буревісник» у тренера Олександра Мишакова[4]. Разом з мамою переїхали до Києва.[3]
Після другого курсу перевелася з політехнічного інституту до Київського державного інституту фізичної культури, де поєднувала навчання з виступами на спортивних змаганнях різного рівня.[5] Навесні 1959 року, будучи молодою мамою (у грудні 1958 року у Латиніної народилася дочка Тетяна), з відзнакою закінчила інститут.
На дебютному для себе чемпіонаті світу в Римі в 1954 році вона виграла золоту медаль командних змагань в складі збірної СРСР. На Олімпіаді 1956 року в Мельбурні Латиніна виграла абсолютну першість, золоті медалі в команді, золото у вільних вправах і опорному стрибку, срібло на брусах, бронзу в командних вправах з предметом (тепер такої дисципліни немає). Радянські газети в липні 1958 повідомляли, що на чемпіонаті світу з гімнастики київська спортсменка Лариса Латиніна вийшла на перше місце і завоювала золоту медаль і звання абсолютної чемпіонки світу.
На Олімпіаді 1960 року в Римі Латиніна виграла абсолютну першість, золото в командній першості, вільних вправах, срібло на колоді і брусах, бронзу в опорному стрибку.
На Олімпіаді 1964 року в Токіо Латиніна не змогла виграти абсолютну першість, задовольнившись сріблом, проте виграла в команді та вільні вправи, та ще дві бронзові медалі.
Лариса Латиніна — восьмиразова чемпіонка світу з гімнастики, учасниця трьох олімпійських ігор (1956, 1960, 1964). . З 1964 по 2012 роки була володаркою найбільшого числа олімпійських нагород за всю історію Олімпійських ігор (18 олімпійських медалей: 9 золотих, 5 срібних, 4 бронзових). У 2012 році це досягнення було перевершено Майклом Фелпсом.
Завершила кар'єру в 1966 році.
У 1966—1977 роках була старшим тренером жіночої збірної команди СРСР зі спортивної гімнастики, відповідала за організацію змагань з гімнастики на Олімпіаді 1980 року в Москві.
Нині Лариса Латиніна — громадянка Росії, живе в місті Семенівське в Московській області.
В 1998 році Латиніну включили до Міжнародної зали слави спортивної гімнастики[6].
Рішенням сесії Херсонської міської ради XXIII скликання від 27 квітня 2000 року Ларисі Латиніній присвоєно звання «Почесний громадянин міста Херсона».[7]
- Батько — Дирій Семен Андрійович (1906—1943), учасник Другої Світової війни, загинув у Сталінградській битві.
- Мати — Барабанюк Пелагея Онисимівна (1902—1975).
- Чоловік :
- перший шлюб: Латинін Іван Ілліч;
- другий шлюб: Фельдман Юрій Ізраїльович (1938—2020), доктор технічних наук, професор, академік Російської та Міжнародної академії електротехнічних наук, в минулому — президент, генеральний директор ВАТ «Акціонерна електротехнічна компанія „Динамо“.[3]
- Донька — Латиніна Тетяна Іванівна (нар. 1958) протягом 15 років танцювала в хореографічному ансамблі „Бєрьозка“.
- Онуки: Костянтин (нар. 1981), Вадим (нар. 1994).
- Син - Андрій (загинув).
Лариса Латиніна є автором книг:
- Латиніна Л. Сонячна молодість / Літ. запис Г. Поліщук. — К.: Молодь, 1958. — 114 с. з іл.
- Латынина Л. С. Равновесие. — М.: Мол. гвардия, 1970. — 223 с. : 8 л. ил. — (Спорт и личность).
- Латынина Л. С. Равновесие. Изд. 2-е. — М.: Мол. гвардия, 1975. — 240 с. с ил : 16 л. ил. — (Спорт и личность; Кн. 25).
- Латынина Л. С. Как зовут эту девочку?. — М.: Правда, 1974. — 46 с. — (Б-чка „Огонек“; № 35).
- Латынина Л. С. Гимнастика сквозь годы. — М.: Сов. Россия, 1977. — 157 с.
- Латынина Л. С. Гимнастика сквозь годы. — Санкт-Петербург: Фонд Людвига Нобеля: Полиграфическое предприятие № 3, печ. 2014. — 378 с., [18] л. цв. ил., портр.: ил., портр.; 21 см; ISBN 978-5-902078-86-9
На першості СРСР 1958-го року Латиніна виступала будучи на п'ятому місяці вагітності[8], приховавши це за рекомендацією лікаря[9].
- Орден Леніна (1957)
- Орден Дружби народів (1980)
- Три ордени «Знак Пошани» (1960, 1969, 1972)
- Орден княгині Ольги III ст. (29 листопада 2002) — за значний особистий внесок у розвиток фізичної культури і спорту в Україні, досягнення найвищих спортивних результатів на Олімпійських іграх[10]
- Орден «За заслуги перед Вітчизною» III ст. (2010), IV ст. (2004)
- Орден Пошани (1999)
Лариса Латиніна зображена на картині "Гімнасти СРСР" академіка Російської академії мистецтв Дмитра Жилінського.
- ↑ Енциклопедія Брокгауз
- ↑ Згідно з Офіційним сайтом Херсонської міської ради та її виконавчих органів[Архівовано 19 липня 2011 у Wayback Machine.] Латиніна народилась в селі Новомиколаївка Скадовського району Херсонської області
- ↑ а б в Яремко Іван. "Лариса Латиніна: «Почуваюся найщасливішою жінкою в світі»… С. 10
- ↑ Лариса Латынина: «У меня осталось много близких в Украине» [Архівовано 10 листопада 2013 у Wayback Machine.] (рос.)
- ↑ Новости, Р. И. А. (20141227T1005). Лариса Латынина. Биография. РИА Новости (рос.). Процитовано 13 липня 2024.
- ↑ LARISSA LATYNINA. International Gymnastics Hall of Fame. Архів оригіналу за 9 січня 2008. Процитовано 12 травня 2007.
((cite web))
: Недійсний|deadurl=404
(довідка) - ↑ Офіційний сайт Херсонської міської ради та її виконавчих органів. Архів оригіналу за 19 липня 2011. Процитовано 5 квітня 2010.
- ↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 24 квітня 2021. Процитовано 24 квітня 2021.
((cite web))
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ А.Говоров. Непростая судьба чемпионки. Архів оригіналу за 24 квітня 2021. Процитовано 24 квітня 2021.
- ↑ Указ Президента України № 1078/2002 від 29 листопада 2002 року «Про відзначення державними нагородами України чемпіонів та призерів Олімпійських ігор, тренерів та організаторів спортивного руху». Архів оригіналу за 29 грудня 2021. Процитовано 7 квітня 2022.
- ↑ Olympic Order // 96th Session in Tokyo (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 7 грудня 2010. Процитовано 13 червня 2011.
- Шевченко В. Ф. . Латиніна Лариса Семенівна [Архівовано 14 лютого 2022 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2009. — Т. 6 : Ла — Мі. — С. 52. — ISBN 978-966-00-1028-1.
- Абліцов Віталій. Галактика „Україна“. Українська діаспора: видатні постаті». — К.: КИТ, 2007. — 436 с.
- Яремко Іван. Лариса Латиніна: «Почуваюся найщасливішою жінкою в світі» // Високий замок.— Львів, № 189 (5253) від 22 грудня 2014. — С. 10.
- Імена [Архівовано 11 липня 2007 у Wayback Machine.]
- Латиніна на Олімпійських іграх 1956 в Мельбурні [Архівовано 11 квітня 2021 у Wayback Machine.]
- Новая газета. Лариса Латынина. Первое правило королевы [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.]
1930-і | |
---|---|
1950-і | |
1960-і | |
1970-і | 1970: Людмила Турищева ( ![]() ![]() ![]() ![]() |
1980-і | 1981: Ольга Бічерова ( ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
1990-і | 1991: Кім Змескал ( ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
2000-і | 2001: Світлана Хоркіна ( ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
2010-і | 2010: Алія Мустафіна ( ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Генеалогія та некрополістика | |
---|---|
Спорт | |
Словники та енциклопедії | Биография.ру · Большая российская энциклопедия · Велика каталанська енциклопедія · Велика норвезька енциклопедія · Енциклопедія сучасної України · Універсальна литовська енциклопедія · Хорватська енциклопедія · Шведська національна енциклопедія · Brockhaus Enzyklopädie · Encyclopædia Britannica · Encyclopædia Universalis · Internetowa encyklopedia PWN · Lur Hiztegi Entziklopedikoan |
Довідкові видання | |
Нормативний контроль |
![]() |
Це незавершена стаття про призера або призерку Олімпійських ігор. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.