Колірідіани
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Колірідіани були нібито ранньохристиянським єретичним рухом в Аравії, прихильники якого, очевидно, поклонялися Діві Марії, матері Ісуса, як богині[1][2]. Існування секти є предметом деяких суперечок вчених, оскільки єдиним сучасним джерелом, що описує її, є Панаріон Єпіфанія Саламінського, опублікований приблизно в 376 р. н.е.[1][3]
За словами Єпіфанія, деякі жінки в переважно язичницькій Аравії поєднали вірування корінного населення з поклонінням Марії і пропонували маленькі тістечка або булочки[4]. Ці коржі називалися колліріс (грец. κολλυρις) і є джерелом назви Колірідіани[5]. Єпіфаній стверджував, що коліридіанство зародилося у Фракії та Скіфії, хоча вперше воно, можливо, прибуло до цих регіонів із Сирії чи Малої Азії[4].
Богослов Карл Герок[de] заперечував існування колірідіанів, описуючи як малоймовірне те, що секта, що складається лише з жінок, могла проіснувати так довго, як описав Єпіфаній[1]. Протестантський письменник Самуель Цвемер[en] зазначив, що єдине джерело інформації про секту походить від Єпіфанія[1].
У своїй книзі 1976 року «Діва» історик Джефрі Еш[en] висунув гіпотезу, що колірідіани представляли паралельну християнству релігію Марії, засновану послідовниками першого покоління Діви Марії, чиї доктрини пізніше були включені церквою на Ефеському соборі в 431 році[5]. Історикиня Аверіл Кемерон[en] більш скептично ставилася до того, чи взагалі існував рух, і зазначила, що Єпіфаній є єдиним джерелом для групи і що пізніші автори просто посилаються на його текст[6].
- ↑ а б в г Block, Corrie (8 жовтня 2013). The Qur'an in Christian-Muslim Dialogue: Historical and Modern Interpretations (англ.). Routledge. с. 186. ISBN 9781135014056. Архів оригіналу за 18 червня 2022. Процитовано 18 червня 2022.
- ↑ Angelika Neuwirth: Qur'ānic Studies Today. p. 301. The Collyridians, an arabian female sect of the fourth century, offered Mary cakes of bread, as they had done to their great earth mother in pagan times. Epiphanius who opposed this heresy, said that the trinity must be worshipped but Mary must not be worshipped.
- ↑ The Panarion of Epiphanius of Salamis, Books II and III. De Fide. Nag Hammadi and Manichaean Studies (англ.) (вид. Second, revised). 79. 3 грудня 2012. Архів оригіналу за 9 травня 2019. Процитовано 18 червня 2022 — через Brill.
- ↑ а б Saint Epiphanius (2013). The Panarion of Epiphanius of Salamis: De fide. Books II and III (англ.). Leiden: Brill. с. 637. ISBN 978-9004228412. Архів оригіналу за 18 червня 2022. Процитовано 18 червня 2022.
- ↑ а б Carroll, Michael P. (5 травня 1992). The Cult of the Virgin Mary: Psychological Origins (англ.). Princeton University Press. с. 43. ISBN 0691028672. Архів оригіналу за 18 червня 2022. Процитовано 18 червня 2022.
- ↑ Cameron, Averil (2004), The Cult of the Virgin in Late Antiquity: Religious Development and Myth-Making, Studies in Church History, 39: 1—21, doi:10.1017/S0424208400014959, S2CID 163960138, at 6–7.
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.