Касьянов Олександр Михайлович
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Касьянов Олександр Михайлович | |
---|---|
Народження | 23 лютого 1906 |
Смерть | 23 вересня 1961 (55 років) |
Поховання | Байкове кладовище |
Країна (підданство) | ![]() |
Навчання | Харківський художній інститут (1930) |
Діяльність | архітектор, викладач університету |
Вчене звання | член-кореспондент[1] |
Членство | Спілка архітекторів України, АА УРСР[1] і Академія будівництва і архітектури Української РСР (1961) |
Заклад | Діпромісто, Харківський інженерно-будівельний інститут і Науково-дослідний і проектний інститут містобудуванняd |
Нагороди |
Олекса́ндр Миха́йлович Касья́нов (*23 лютого 1906, Харків — †23 вересня 1961, Київ) — український архітектор, кандидат архітектури, головний архітектор Харкова (1943—1950), член-кореспондент АБіА УРСР (1958—1961).
Народився в родині вчителя.
1923—1924 рр. працював художником та креслярем в «ИЗО» Рабіс.
У 1930 році закінчив Харківський художній інститут.
У 1926—1928 рр. паралельно з навчанням працював креслярем, техніком, старшим техніком спорудження будівлі Держпрому в Харкові.
У 1928—1930 рр. працював архітектором у проєктному бюро Окржитлоспілки в м. Харкові.
У 1928—1930 рр. за проєктом Касьянова побудовано будинок відпочинку поблизу м. Зміїва Харківської області (у співавторстві зі С. М. Кравцем).
1930—1940 рр. — працював архітектором, заступником керівника, керівником архітектурно-планувальної майстерні Діпроміста УРСР. У 1931—1938 з групою архітекторів працював над ескізним і генеральним проєктами планування Харкова.
У 1934 — вступив до Спілки радянських архітекторів УРСР.
У 1940 р. призначений головним архітектором Львова (у період першої радянської окупації 1939—1941 років)[2]. Спільно з В. Пеньковським та В. Лейберцом розробив генплан, котрий зокрема передбачав «створення нового центрального майдану на місці нетрів середньовічного гетто», що базувався на тогочасних ідеях реконструкції Москви, Києва, Харкова. Проєкт не реалізовано через окупацію Галичини німцями. Деякі програмні пункти проєкту запозичені наступними радянським генпланами Львова.[3]
У липні-вересні 1941 р. — архітектор з маскування промпідприємств Діпроміста УРСР у Харкові, протягом вересня 1941 — вересня 1943 рр. керував 2-м відділенням військово-польового будівництва.
У 1943—1950 роках був головним архітектором Харкова. Брав участь у створенні генеральних планів Харкова, Львова, Чернігова, Луганська, Кам'янця-Подільського та інших міст України, у проєктуванні окремих ансамблів (наприклад, центральної площі в Новій Каховці) та споруд.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d3/%D0%94%D0%BE%D0%BC_%D0%BA%D1%80%D0%B0%D1%81%D0%BD%D0%BE%D0%B9_%D0%B0%D1%80%D0%BC%D0%B8%D0%B8_%D0%B2_%D0%A5%D0%B0%D1%80%D1%8C%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D0%B5_3.jpg/220px-%D0%94%D0%BE%D0%BC_%D0%BA%D1%80%D0%B0%D1%81%D0%BD%D0%BE%D0%B9_%D0%B0%D1%80%D0%BC%D0%B8%D0%B8_%D0%B2_%D0%A5%D0%B0%D1%80%D1%8C%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D0%B5_3.jpg)
У 1930—1950 роках викладав у Харківському інженерно-будівельному інституті. Серед архітекторських проєктів — будинок Червоної Армії, 1934, Харків, співавтори Каракіс Йосип Юлійович, Покорний Михайло Францович та Меллер Вадим Георгійович.
У 1949 р. став членом-кореспондентом Академії архітектури УРСР.
З 1951 р. — директор Науково-дослідного інституту містобудування Академії архітектури УРСР (м. Київ).
У 1955 р. Касьянова обрали в. о. члена Президії Академії архітектури УРСР, у 1958—1961 рр. — член-кореспондент Академії будівництва і архітектури УРСР.
- 1946 р. — музична естрада в парку ім. Т. Шевченка у Харкові (у співавторстві), не збереглася.
- 1948 р. — сквер і фонтан Дзеркальний струмінь у сквері Перемоги на вул. Сумській у Харкові (у співавторстві з В. Коржем та А. Маяком).
- житловий будинок на вул. Свободи у Харкові.
- 1950—1951 рр. — участь у будівництві нової будівлі Харківського державного університету.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5a/%2828%29_MIRROR_STREAM_IN_CITY_OF_KHARKIV_STATE_OF_UKRAINE_PHOTOGRAPH_BY_VIKTOR_O_LEDENYOV_20160616.jpg/220px-%2828%29_MIRROR_STREAM_IN_CITY_OF_KHARKIV_STATE_OF_UKRAINE_PHOTOGRAPH_BY_VIKTOR_O_LEDENYOV_20160616.jpg)
Брав участь конкурсах на проєкт будівлі ЦК КПУ, Будинку Червоної армії, пам'ятника Т. Шевченку в м. Харкові, Палацу Рад у м. Москві та ін.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5a/Mirror_Stream_-_06.jpg/220px-Mirror_Stream_-_06.jpg)
Опублікував понад 40 праць з містобудування («Місто майбутнього». К., 1957; «Радянське містобудівництво на Україні». К., 1955, та ін.).
- ↑ а б Українська Вікіпедія — 2004.
- ↑ Трегубова Т. О., Мих Р. М. Львів. Архітектурно-історичний нарис. — Київ : Будівельник, 1989. — С. 189.
- ↑ Архітектура Львова: Час і стилі. XIII—XXI ст. — Львів : Центр Європи, 2008. — С. 579. — ISBN 978-966-7022-77-8..
- Словник художників України / відпов. ред. М. П. Бажан. — Київ : Головна редакція Української радянської енциклопедії, 1973. — 272 с.
- Памяти Александра Михайловича Касьянова // Строительство и архитектура, 1961, № 11.
- Касьянов Олександр Михайлович (1906—1961) [Архівовано 27 березня 2020 у Wayback Machine.]
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.