Екосистемологія
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Екосистемологія — вивчає екосистеми, їх генезис, структурні особливості, еволюцію та динаміку.[1]
Дослідженням екосистемології є екосистема усіх розмірів і ступенів складності.[2]
Екосистемології є дослідження:
- морфологічної структури екосистеми;
- взаємозв'язки між структурними компонентами (авто-,гетеротрофами та біотичними блоком);
- функціональні показники та її окремих блоків;
- біотичний кругообіг;
- самоорганізація та саморегнуляція структурних компонентів та ін.[3]
З огляду на те, що екосистеми належать до категорії дуже складних систем, а їх структурними компонентами є безліч живих істот (рослинних, тваринних, мікробних), їх історичні, просторові, трофічні та інші сукупності, атмосферне, ґрунтове і водне середовища їх існування, екосистемологія вимушена використовувати методи досліджень різних суміжних галузей знань: палеонтології, географії, картографії, кліматології, метеорології, гідрології, ґрунтознавства, геохімії, ботаніки, зоології, мікробіології, мікології, фізіології, математики, кібернетики та інших. Вона використовує також загальнонаукові методи структурного, системного і функціонального аналізів, але має й свій суто специфічний методичний апарат для вивчення вертикальної (біогеогоризонтної) і парцелярної будови, трофічної структури, енергетичного і біогеохімічного обміну, біопродукційних і трансформаційних процесів, міжекосистемних зв'язків, екологічної ємності, потенційних можливостей, толерантності, стійкості, стабільності, регенераційної здатності екосистем та інших, частина яких (методів) може технологічно включати методичні засоби інших галузей знань.[4]
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.