Вусач-коренеїд хрестоносець
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Вусач-коренеїд хрестоносець | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() Dorcadion equestre (Laxmann, 1770)
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Біологічна класифікація | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Dorcadion equestre Laxmann, 1770 | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Посилання
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||||
|
Вуса́ч-коренеї́д хрестоно́сець (Dorcadion equestre (Laxmann, 1770) = Dorcadion cruciatum Fabricius) — вид жуків з .багатого на види роду вусач-коренеїд з родини жуків-вусачів. Належить до підроду Cribridorcadion. Поширений у степах Європи.
Вид занесений до Червоної книги України.
Хорологічно D. equestre є балканським видом, середземноморського зооґеографічного комплексу. Ареал охоплює Балкани, Болгарію, Румунію, Молдову, Україну, Словаччину, Чехію, Угорщину. В Україні заселяє лісостепову та степову зони України, Кримські гори. Звичайний вид в місцях, що не зазнають антропогенного впливу.
Жуки трапляються на ґрунті, не літають. Живляться молодими пагонами та листками різноманітних злаків. Літ триває з кінця квітня до кінця червня.
Жук середніх розмірів — 13-20 мм. Тіло густо вкрите бурими волосками, на фоні яких виділяється великий білий хрестовидний малюнок. Вусики та ноги чорного кольору. Передньоспинка в рідких волосках, майже, гола.
Тіло личинки товсте. Голова сильно втягнена в передньоспинку, гіпостом короткий, пронотум безбарвний, м'який, несклеротизований. Мозолі черевця зі слабко розвиненою скульптурою. Анальний отвір поперечний.
Генерація — 2 роки. Дорослі жуки зустрічаються з середини квітня до кінця травня (з середини червня — зрідка). Личинки розвиваються в ґрунті, при розорюванні переходять до живлення коренями культурних злаків. Заселяє нерозорані осередки: цілинний степ, байраки, гірські схили, узбіччя доріг (іноді біотопи з негустими чагарниками). Тяжіє до добре розігрітих сонцем ділянок з розрідженим травостоєм. Личинки живляться листям озимих та інших злакових.
Виділяють 8 підвидів[1]:
- Dorcadion equestre bernhauerorum Peks, 2010
- Dorcadion equestre bisuturale Jureček, 1933
- Dorcadion equestre equestre (Laxmann, 1770)
- Dorcadion equestre festivum Pesarini & Sabbadini, 2013
- Dorcadion equestre nogelii Fairmaire, 1866
- Dorcadion equestre ochridense Heyrovsky, 1935
- Dorcadion equestre reclinatum Kraatz, 1892
- Dorcadion equestre transsilvanicum Ganglbauer, 1884
-
Вусач земляний-хрестоносець, або коренеїд-хрестоносець (Dorcadion crux) у своєму природному середовищі. Зміїв, Харківська обл., 2022 р.
-
Вусач земляний. Філія ЛПЗ НАНУ "Стрільцівський степ".
- Бартенев А. Ф. Обзор видов жуков-усачей (Coleoptera: Cerambycidae) фауны Украины // Вісті Харківського ентомологічного товариства. — 2003 (2004). — 11, № 1-2. — с. 24-43
- Загайкевич І. К. Таксономия и экология усачей. — К.: Наукова Думка, 1991. — 420 с.;
- Łomnicki M. Catalogus Coleopterorum Haliciae. — Leopoli, 1884. — S. 1-43;
- Систематика виду на порталі BioLib [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.] (англ.)
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.