Астрід Норвезька
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Астрід Норвезька | |
---|---|
норв. Astrid av Norge | |
![]() Світлина принцеси Астрід, 1950 | |
Ім'я при народженні | Астрід Мод Інгеборг |
Псевдо | Астрід Фернер |
Народилася | 12 лютого 1932 (92 роки) Вілла Солбакен, Осло, Норвегія |
Підданство | Норвегія |
Місце проживання | Нордмарка, Осло |
Діяльність | благодійність, патронаж, представницькі обов'язки |
Відома завдяки | епонім Берегу Принцеси Астрід в Антарктиді |
Alma mater | Оксфордський університет |
Знання мов | норвезька і англійська |
Суспільний стан | Член королівської родини |
Титул | принцеса Норвегії |
Головувала | в раді Меморіального фонду кронпринцеси Марти (1954—дотепер)[1] |
Конфесія | лютеранство |
Рід | Глюксбурги |
Батько | Олаф V |
Мати | Марта Шведська |
Брати, сестри | Раґнхільд Норвезька і Гаральд V |
У шлюбі з | Йохан Мартін Фернер |
Діти | Катерина, Бенедикт, Александр, Єлизавета, Карл-Крістіан |
Нагороди | Орден Святого Олафа Орден Білої троянди Орден «За заслуги» Орден Ізабелли Католички Орден Полярної зірки Орден «За заслуги перед Федеративною Республікою Німеччина» |
IMDb | ID 8989864 |
Сайт | Принцеса Астрід на офіційному сайті Норвезької королівської родини (норв.)] |
![]() Монограма принцеси Астрід | |
Астрід Норвезька (норв. Astrid av Norge), повне ім'я Астрід Мод Інгеборг Норвезька (норв. Astrid Maud Ingeborg av Norge), після шлюбу Астрід Фернер (норв. Astrid Ferner), (нар. 12 лютого 1932) — норвезька принцеса з династії Глюксбургів, донька короля Норвегії Олафа V та шведської принцеси Марти, удова норвезького призера XV Олімпійських ігр з вітрильного спорту Йохана Мартіна Фернера. Єдина жива сестра правлячого короля Норвегії Гаральда V. Одна з президентів організаційного комітету VI Зимових Олімпійських ігор 1952 року в Осло.[2] У 1954—1968 роках виконувала функції першої леді Норвегії.
Не має права наслідувати норвезький трон, оскільки народилася до відміни салічного закону у 1971 році, проте знаходиться у лінії наслідування британського трону як нащадок Софії Ганноверської.
Є головою ради Меморіального фонду кронпринцеси Марти, а також патроном кількох оранізацій, продовжує виконувати представницькі обов'язки.[3]
На її честь у 1932 році було названо Берег Принцеси Астрід в Антарктиді.
Астрід Мод Інгеборг народилася 12 лютого 1932 року на віллі Солбакен в Осло, яку її батьки орендували після пожежі на власній віллі Скаугум.[4] Стала другою дитиною та другою донькою в родині кронпринца Норвегії Олафа та його дружини Марти Шведської. Була охрещена за лютеранським обрядом 31 березня 1932 року у каплиці Королівського палацу та отримала імена на честь тітки Астрід, яка в той час була кронпринцесою Бельгії, та обох бабусь.[3] Її хрещеними батьками стали обидва дідусі та бабусі, тітка Астрід, герцогиня Йоркська Єлизавета, принцеса Тіра Данська, герцог Нерке та принц Георг Кентський. Дівчинка мала старшу сестру Раґнхільд. Норвегією в цей час правив їхній дід Гокон VII.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/86/22._Den_norske_Kronprinsfamilie_-_no-nb_digifoto_20150727_00173_bldsa_pk_kgl0049.jpg/350px-22._Den_norske_Kronprinsfamilie_-_no-nb_digifoto_20150727_00173_bldsa_pk_kgl0049.jpg)
У віці кількох місяців Астрід перевезли до відновленої вілли Скаугум, де і пройшло її дитинство. В будинку панувала тепла та затишна атмосфера. У 1937 році там же народився молодший брат — Гаральд. Тоді ж дівчинка почала своє навчання у «школі принцеси», створеної її матір'ю. Разом із нею навчалися ще п'ять учнів.[4]
Із вторгненням нацистських військ до Норвегії 9 квітня 1940, батьки вивезли Астрід із братом та сестрою потягом до нейтральної Швеції. У середині серпня вони відпливли із фінського порту Петсамо до Америки на кораблі ВМС США «Американський легіон». Всього на борту перебувало 897 осіб. До Нью-Йорку прибули 28 серпня. Марта із дітьми спершу розмістилися в готелі «Уолдорф-Асторія», а згодом переїхали до особистої дачі президента Франкліна Рузвельта у Гайд-парку. Певний час винаймали будинок у Бостоні, штат Массачусетс. Зрештою, президент підшукав їм невелику садибу Пуке-Гілл поблизу Вашингтону. [5] Там вони провели час з жовтня 1940 до травня 1945 року. Батько, залишаючись у Європі, зрідко навідував родину. На свята дітей із матір'ю часто запрошували президент із дружиною. Розвагами дітям слугували влаштовані ними же театр тіней або перегони черепах. Астрід із рідними також брала участь у зустрічах із норвезькими моряками торгового флоту, цивільними норвежцями та військовиками, які спеціально приїжджали до Пуке Гілл.[6] Разом із сестрою вона навчалася у місцевій приватній школі.[7] До батьківщини разом із родиною повернулася 7 червня 1945 року на кораблі «Норфолк».[8]
Після повернення навчалася в муніципальній школі Nissen Pikeskole в Осло, яку закінчила у 1950 році. Після цього відразу вступила до коледжу Леді-Маргарет-Холл у складі Оксфордського університету, де протягом двох років вивчала філософію, соціальну економіку та політичну історію.[4] Пізніше освоювала мистецтво шиття у Märthaskolen в Осло та кулінарію в домашній школі Lolly Ræstads husholdningsskole. Також цікавилася ремеслами й опановувала виготовлення та розпис кераміки в майстерні Халвора Сандоса.[3] У Скаугумі принцеса встановила піч для випалу кераміки і численні друзі та родичі отримували від неї власноруч зроблені предмети із монограмою AMI.[4]
У 1952 році принцеса разом із дідом Гоконом VII та Олафом Гельсетом стали президентами організаційного комітету VI Зимових Олімпійських ігор 1952 року в Осло. Наступного року її сестра Раґнхільд взяла шлюб із суднобудівником Ерлінгом Лоренценом та переїхала до Бразилії.[9]
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/35/Danny_Kaye_-_L0063_971Fo30141701300188.jpg/200px-Danny_Kaye_-_L0063_971Fo30141701300188.jpg)
5 квітня 1954 року пішла з життя, так і не ставши королевою, матір принцеси. Бабусі Мод не стало ще в 1938 році. Астрід протягом наступних чотирнадцяти років виконувала функції першої леді Норвегії. Працювала із дідом, а згодом — із батьком, розподіляючи посадові обов'язки, включаючи державні візити. Олаф V став королем у вересні 1957 року. Ще до цього за добре виконання своєї місії Астрід отримала орден Святого Олафа.
Мала сольні заходи або супроводжувала короля чи кронпринца. Так, разом із батьком узяла участь у візиті до Тронгейму та Данії у 1958, а наступного року супроводжувала його у поїздці Північною Норвегією. Представляла країну за кордоном, у тому числі на урочистостях з 100-річчя штату Міннесота та на Всесвітній виставці в Брюсселі.[4] За спогадами Астрід багато років потому, все це було для неї пригодою.[10] Також під час державних візитів та інших заходів була господинею під час обіду в Королівському палаці та на віллі Скаугум.
У 1961 році принцеса вступила в шлюб та скоротила представницькі обов'язки, проте продовжувала виконувати функції першої леді країни, приділяючи особливу увагу завданням, пов'язаним із силами оборони країни.[10]
Із одруженням кронпринца Гаральда у серпні 1968 року, обов'язки першої леді перейшли до його дружини Соні Гаральдсен.[3]
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f8/Kongefamilien_p%C3%A5_Skaugum_1974_%285476890347%29.jpg/370px-Kongefamilien_p%C3%A5_Skaugum_1974_%285476890347%29.jpg)
У листопаді 1959 року принцеса Астрід заручилася із бізнесменом та спортсменом Йоханом Мартіном Фернером. Наречений за три роки до цього розлучився із першою дружиною. Це призвело до поляризованих громадських дебатів у 1960 та 1961 роках, де обговорювалося розлучення Фернера, хоча він і не мав дітей від попереднього союзу. Питання повторного шлюбу було спірним в норвезькій церкви, оскільки рання та поточна основні інтерпретації Нового Завіту висловлювали заборону на нього.
Зрештою, 28-річна Астрід взяла шлюб із Йоханом Мартіном Фернером, старшим від неї на п'ять років. Вінчання відбулося 12 січня 1961 року в кірсі Аскера в Акерсгусі. Церемонію провів єпископ Арне Фьєльбу. Відзначали весілля на віллі Скаугум із гостями з усіх королівських будинків Європи.[4] Король вирішив, що донька після одруження має титулуватися принцесою Астрід, фру Фернер. Шлюб виявився міцним. Фернера змальовували як добру та товариську людину.[11] У шлюбі народила п'ятеро дітей:
- Катерина (нар. 1962) — дружина менеджера Арільда Йохансена, має сина та доньку;
- Бенедикта (нар. 1963) — бізнесвумен, мала крамницю модного одягу у 1997—2013 роках, була двічі одружена, дітей не має;
- Александр (нар. 1965) — одружений із ісландкою Маргарет Ґудмунсдоттір, має сина та доньку;
- Єлизавета (нар. 1969) була одружена з Томом Бекманом, має сина;
- Карл-Крістіан (нар. 1972) працює в родинній компанії Ferner Jacobsen AS, одружений із Анною-Стіною Слаттем Карлсен, дітей не має.[12]
Родина мешкала у нейборгуді Віндерен. Астрід полюбляла заняття спортом та активний відпочинок. Їй вдалося зберігати значну приватність в особистому житті. У 2015 році Йохан Мартін Фернер помер.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/1/14/Prinsesse_Astrid_fru_Ferner.jpg)
Наразі Астрід мешкає у лісистій місцевості Нордмарка на північ від Осло. Продовжує виконувати офіційні обов'язки. Має кілька особистих заходів щороку, є головою Меморіального фонду кронпринцеси Марти, а також патроном кількох оранізацій. Через слабкі щиколотки часто користується милицями.[4] У вільний час полюбляє в'язати, вишивати, читати та розмальовувати порцеляну. Цікавиться спортивними заходами та заходами на свіжому повітрі, часто разом королем Гаральдом буває в Гольменколлені,[13] де розташований один із найстаріших у світі лижних трамплінів.
У 2002 році уряд Норвегії призначив їй почесну пенсію. Офіційна заява свідчила:
«Норвезька держава вирішила продемонструвати своє визнання зусиль принцеси Астрід, фру Фернер, для Норвегії. Як першої леді країни протягом ряду років, а згодом — у зв'язку з виконанням широких завдань представництва. Тому їй буде надана почесна пенсія казначейства».[3]
У 2005 році Астрід брала участь в урочистостях, присвячених 60-й річниці закінчення Другої світової війни, включаючи відкриття меморіальної дошки, присвяченої періоду перебування норвезького монарха в Лондоні.
У лютому 2012 року принцеса відсвяткувала свій 80-річний ювілей приватною вечерею в Королівському палаці в Осло.[10]
- Фонд 3,14 —Галерея 3,14 — міжнародна мистецька галерея Гордалану;
- Асоціація норвезьких жінок в області суспільної охорони здоров'я;
- Норвезька асоціація жінок і сім'ї;
- Норвезька жіноча ліга оборони (Kvinners Frivillige Beredskap, KFB) — організація для координації зусиль жінок по посиленню готовності Норвегії у разі війни, стихійних лих або нещасних випадків.
- Художня асоціація Осло;
- Християнський союз жіночої молоді у Лондоні (KFUK-hjemmet i London);
- Норвезька асоціація добровільної оборони жінок (Norges Lotteforbund, NLF) — жіноча організація, спрямована на зміцнення оборонної здатності країни та залучення жінок до роботи тотальної оборони як у мирний, так і в воєнний час.
- Внутрішнє колесо Норвегії — найчисленніша у світі жіноча організація, спрямована на підтримку жінок та дітей.[14][15]
- Норвезька асоціація дислексії;
- Норвезька організація Діссіміліс (лат. Dissimilis — На відміну від) — організація проведення культурних дозвільних заходів для людей з обмеженими можливостями;
- Норвезька асоціація пацієнтів з хронічним болем;
- Трондхеймський симфонічний оркестр.[16]
- Великий хрест ордену Святого Олафа (Норвегія) (1956);
- Королівський родинний орден короля Гокона VII[17] (Норвегія);
- Королівський родинний орден короля Олафа V (Норвегія);
- Королівський родинний орден короля Гарольда V (Норвегія);
- Пам'ятна медаль Золотого ювілею короля Гокона VII (Норвегія) (18 листопада 1955);
- Пам'ятна медаль «В пам'ять короля Гокона VII» (Норвегія) (1 жовтня 1957);
- Пам'ятна медаль 100-річчя короля Гокона VII (Норвегія) (3 серпня 1972);
- Пам'ятна медаль Срібного ювілею короля Олафа V (Норвегія) (21 вересня 1982);
- Пам'ятна медаль «В пам'ять короля Олафа V» (Норвегія) (30 січня 1991);
- Пам'ятна медаль 100-річчя короля Олафа V (Норвегія) (2 червня 2003);
- Пам'ятна медаль Сторіччя Королівського Дому (Норвегія) (18 листопада 2005);
- Пам'ятна медаль Срібного ювілею короля Харальда V (Норвегія) (17 січня 2016).[18]
- Великий хрест ордену Корони (Бельгія);
- Великий хрест ордену «За заслуги перед Федеративною Республікою Німеччина» 1 класу (Німеччина);
- Великий хрест ордену Білої троянди (Фінляндія);
- Великий хрест ордену «За заслуги» (Франція);
- Велика лента ордену Зірки Йорданії (Йорданія);
- Великий хрест ордену Адольфа Нассау (Люксембург);
- Великий хрест ордену Корони (Нідерланди);
- Великий хрест ордену Заслуг (Португалія) (2 жовтня 1981);
- Великий хрест ордену Ізабелли Католички (Іспанія) (12 квітня 1982);
- Великий хрест ордену Ісландського сокола (Ісландія) (26 жовтня 1993);
- Великий хрест ордену Полярної зірки (Швеція);
- Пам'ятна медаль на честь 90-річчя короля Густава V (Швеція) (21 травня 1948);
- Пам'ятна медаль на честь 50-річчя короля Карла XVI Густава (Швеція) (30 квітня 1996);
- Велика лента ордену Чула Чом Клао (Таїланд)
- 12 лютого 1932—12 січня 1961 — Її Королівська Високість Принцеса Астрід Норвезька;
- 12 січня 1961 — дотепер — Її Високість Принцеса Астрід, Фру Фернер.
Фредерік VIII![]() | Луїза Шведська![]() | Едуард VII![]() | Олександра Данська![]() | Оскар II ![]() | Софія Нассауська![]() | Фредерік VIII![]() | Луїза Шведська![]() | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Гокон VII![]() | Мод Віндзор![]() | Карл Шведський![]() | Інгеборга Данська![]() | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Олаф V ![]() | Марта Шведська![]() | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Астрід | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
- ↑ Станом на березень 2018 року.
- ↑ Разом із королем Норвегії Гоконом VII та колишнім головою Норвезької конфедерації спорту Олафом Гельсетом.
- ↑ а б в г д Біографія принцеси Астрід на офіційному сайті Норвезької королівської родини [1] [Архівовано 29 вересня 2020 у Wayback Machine.] (норв.)
- ↑ а б в г д е ж Стаття про принцесу Астрід у Норвезькому біографічному словнику [2] [Архівовано 24 травня 2019 у Wayback Machine.] (норв.)
- ↑ Стаття «Король Улаф V» у книзі «Династії Європи» під редакцією Н. В. Попова. Видавництво «Республіка» [3] [Архівовано 5 березня 2012 у Wayback Machine.] (рос.)
- ↑ Стаття «Король Норвегии Харальд V» [4] (рос.)
- ↑ Стаття «Prinsesse Ragnhild fyller 80 år» у газеті «Aftenposten» від 8 червня 2010 року [5] [Архівовано 12 липня 2018 у Wayback Machine.] (норв.)
- ↑ Біографія кронпринцеси Марти на офіційному сайті Норвезької королівської родини] [6] [Архівовано 3 червня 2014 у Wayback Machine.] (норв.)
- ↑ Стаття про принцесу Раґнхільд у Норвезькому біографічному словнику [7] [Архівовано 24 травня 2019 у Wayback Machine.] (норв.)
- ↑ а б в Стаття «80-річчя принцеси Астрід» на офіційному сайті Норвезької королівської родини [8] (норв.)
- ↑ Стаття «Slik huskes prinsesse Astrids mann» у газеті «Verdens Gang» від 24 січня 2015 року [9] [Архівовано 10 березня 2018 у Wayback Machine.] (норв.)
- ↑ Профіль Карла-Крістіана на Geneanet.org [10] [Архівовано 29 березня 2019 у Wayback Machine.] (англ.)
- ↑ Стаття «Принцесі Астрід 85 років» на офіційному сайті Норвезької королівської родини [11] [Архівовано 28 лютого 2021 у Wayback Machine.] (норв.)
- ↑ Історія IWN на офіційному сайті організації [12] [Архівовано 28 березня 2019 у Wayback Machine.]
- ↑ IIW President Mrs Abha Gupta’s visit to Norway from 2nd to 6th March 2015 [13] [Архівовано 28 серпня 2016 у Wayback Machine.] (англ.)
- ↑ Список організацій, патроном яких є принцеса Астрід [14] [Архівовано 8 вересня 2018 у Wayback Machine.] (норв.)
- ↑ Станом на березень 2018 є єдиною особою, що нині живе, як нагороджена цим орденом.
- ↑ Нагороджені медаллю Срібного ювілею короля Харальда V [15] [Архівовано 25 січня 2016 у Wayback Machine.] (норв.)
- Trond Norén Isaksen: Kvinne blant konger: En biografi om prinsesse Astrid. Damm 2007. 412 стор. ISBN 9788204136756
- Профіль на Thepeerage.com [Архівовано 12 жовтня 2017 у Wayback Machine.] (англ.)
- Генеалогія Астрід Норвезької [Архівовано 22 жовтня 2021 у Wayback Machine.] (англ.)
- Стаття «Prinsesse Astrid med kunstdebut» в газеті «Verdens Gang» від 9 грудня 2004 року [Архівовано 11 вересня 2015 у Wayback Machine.] (норв.)
- Стаття «Lunt og koselig» в газеті «Namdalsavisa» від 5 червня 2005 року (норв.)
Генеалогія та некрополістика | |
---|---|
Словники та енциклопедії | |
Довідкові видання | |
Нормативний контроль |
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.