Абд аль-Кадір
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Насір ад-Дін ібн Мухіддін аль-Хасані | |
---|---|
араб. عبد القادر الجزائري | |
![]() Фото Абд аль-Кадіра | |
Ім'я при народженні | мар.-араб. عبدالقادر |
Народився | 6 вересня 1808 Гетна |
Помер | 26 травня 1883 (74 роки) Дамаск |
Поховання | Дамаск і El Alia Cemeteryd |
Країна | ![]() |
Діяльність | Поет, оратор, знавець арабо-мусульманської культури, збирач рідкісних книг та рукописів, керівник повстання алжирців проти французьких колонізаторів у 1832-47 роках. |
Відомі учні | Abd al-Majid al-Khanid |
Знання мов | арабська |
Учасник | Battle of Mactad, Q28717526?, Battle of Ammald, Q28717513?, Battle of Oued El Alleugd, Battle of Beni Meredd, Battle of the Smalad, Battle of Tadamaitd, Second Assault of Dellysd, Battle of Tizi Ouzoud, Q28717524?, Q28717511?, 1846 Battle of the Col des Beni Aïchad, Iron Gatesd, Battle of Mazagrand, Q20089803?, Q20089710?, Q22249018?, Battle of Sidi-Brahimd, Battle of Kheng-Nettahd, Battle of l'Habrahd, Bataille de la Sikkakd, Q27250853? і Battle of Oued Aslafd |
Суспільний стан | Murabitund |
Титул | султан |
Посада | емір |
Військове звання | емір |
Конфесія | сунізм |
Родичі | Razzaq Abd Al-Qadrd, Muhammad Said al-Jazairid і Khaled el-Hassani ben el-Hachemid |
Брати, сестри | Ahmad ibn Muhyi al-Din al-Jaza'irid |
Нагороди | |
|
Абд аль-Ка́дір (Абд аль-Кадер, Насір ад-Дін ібн Мухіддін аль-Хасані; 6 вересня 1808 — 26 травня †1883) — керівник повстання алжирців проти французьких колонізаторів у 1832-47 роках, національний герой Алжиру. Поет, оратор, знавець арабо-мусульманської культури, збирач рідкісних книг та рукописів.
Народився в містечку Гетна, поблизу Маскари. Аль-Кадір походив з сім'ї Мухіддіна, шейха племені хашим, керівник (мукаддама) алжирської гілки релігійного братства кадірія (Дервішські ордени); фактично успадкував його владу. Отримав релігійно-філософську освіту в Алжирі, здійснив разом з батьком в 1825-28 роках поїздку по країнам арабського Сходу. Сприяв створенню народних шкіл.
З 1831 року брав участь у збройній боротьбі з французькими колонізаторами. У листопаді 1832 року був вибраний племенами західного Алжиру еміром та створив державу (Держава Абд аль-Кадіра), яка протистояла французьким колонізаторам до 1847 року (формально визнав себе васалом та намісником марокканського султана Абд ар-Рахмана, що надавав йому підтримку). Прийняв титул емір аль-мумінін (повелитель правовірних).
Зазнав поразки в 1843 році від Франції, відступив зі своїми військами в Марокко, з 1845 року знову вів військові дії на території Алжиру. У 1847-52 роках в полоні у Франції. В 1853-55 роках жив в Бурсі (Османська імперія), потім до кінці життя — в Дамаску, займаючись літературою та богослов'ям. У часи християнського погрому в Дамаску в 1860 році виступив за зупинення ворожнечі між друзами та маронітами та врятував від смерті тисячі християн Дамаска.
- Африка. Енциклопедичний довідник. Т.1-2. Москва, 1986
- Большой энциклопедический словарь. В 2 т. Т. 1 / под ред. А. М. Прохорова. — М. : Советская энциклопедия, 1991. — С. 6. — ISBN 5-85270-015-0. — ISBN 5-85270-042-8.(рос.)
- Оганисян Ю. С. Абд-эль-Кадир. — Москва : Молодая гвардия, 1968. — Т. 478. — 176 с. — (Жизнь замечательных людей) — 100 000 прим.
- Абд аль-Кадір [Архівовано 25 лютого 2022 у Wayback Machine.] // ВУЕ
![]() |
Це незавершена стаття про особу. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.