Іподиякон
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Іподия́кон (грец. υποδιάκονος, «піддиякон»), або піддия́кон (лат. subdiāconus) — у християнстві клірик, який служить при архієреї під час його священнодій. Зокрема, носить перед ним у зазначених випадках трикирій, дикирій та рипіди, підстилаючи орлець, омиває йому руки, підносить Чиновник архієрейського богослужіння, одягає та здійснює деякі інші дії.
У сучасній православній церкві іподиякон не має священного ступеня, хоч і одягається у стихар та має одну з відзнак дияконського сану — орар, який надягається хрестоподібно через обидва плеча й символізує янгольські крила.
Будучи найстаршим церковнослужителем, іподиякон є проміжною ланкою між церковнослужителями та священнослужителями. Тому іподиякон, введений архієреєм через хіротесію, а не просто одноразово благословенний на служіння, може торкатись престолу й жертовника під час богослужіння та в певні моменти входити у вівтар через Царські ворота. З цієї ж причини неодружений іподиякон, введений архієреєм через хіротесію, а не просто одноразово благословенний на служіння, не може брати шлюбу. Під час літургій іподиякон одягається в альбу, поверх якої одягає маніпулу, підризник і туніку. На відміну від своїх братів-іподияконів візантійського обряду, які носять орар, іподиякон не носить його західний еквівалент, який зарезервований для дияконів, священиків та єпископів.
-
Римський обряд
-
Римський обряд
-
Візантійський обряд
-
Католицький піддиякон
-
Іподиякони РПЦ
- Иподиакон // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп. т.). — СПб., 1890—1907. (рос. дореф.)
- Іподиякон // Російський гуманітарний енциклопедичний словник[недоступне посилання з лютого 2019]
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Іподиякон
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.