Інуїти
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Інуїти | |
---|---|
![]() Жінка-інуїтка, 1907 рік | |
Самоназва | ᐃᓄᐃᑦ |
Кількість | 50,485 (2006 рік)[1][2] |
Ареал | Нунавут, Нунавік, Нунаціавут, Північно-західні території |
Мова | Інуїтська мова |
Релігія | анімізм |
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/7/78/Map-regions-inuit.jpg)
Рожевий — Регіон поселення інувіалуїтів (Inuvialuit), північ Північно-західних територій;
Блакитний — Нунавут (Nunavut);
Зелений — Нунавік (Nunavik) у регіоні Північ Квебеку (провінція Квебек);
Жовтий — Нунаціавут (Nunatsiavut) у провінції Ньюфаундленд і Лабрадор.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8a/Inuit-Kleidung_1.jpg/265px-Inuit-Kleidung_1.jpg)
Інуїти (англ. Inuit, інуїтськ. ᐃᓄᐃᑦ) — етнічна група корінних народів Північної Америки, яка проживає на близько 1/3 північних територій Канади від півострова Лабрадор до гирла річки Макензі[3]. Вважається частиною більшої групи корінних народів півночі — ескімосів, хоча сам термін дехто вважає образливим[4]. Загальна чисельність інуїтів за даними перепису населення 2006 року 50 485 осіб[2] (за даними перепису 2011 року 59 000[5]). Історично, в залежності від місця переважного проживання і особливостей культури і мови, діляться на вісім основних підгруп: Лабрадорські інуїти (Labrador Inuit)[6], Унгавські (або Квебекські) інуїти[7], інуїти Баффінової Землі, Іглулік (Igloolik), Карібу (Caribou), Нетсілік (Netsilik), інуїти Західної Арктики (Copper and Western Arctic Inuit)[8][9]. Більше половини інуїтів проживає на території Нунавут[3].
Інуїти є однією з трьох груп корінних народів (поряд із індіанцями і метисами), які визнані Конституцією Канади, як самобутній народ з унікальною історією, мовою, культурними звичаями та духовними віруваннями[10].
Вивчення ДНК інуїтів показало, що 80 % чоловіків мають Y-хромосомну гаплогрупу Q, 11,7 % — гаплогрупу R1, 8,3 % відносяться до інших гаплогруп[11].
Інуїти в перекладі з мови інуктитут значить «народ» і є самоназвою північних народів Канади. До інуїтів також відносять корінних жителів Ґренландії, півночі Аляски, а також близько 2000 аборигенів східних областей Чукотки[12][13][14][15].
Інуїти спілкуються інуїтськими мовами ескімосько-алеутської мовної сім'ї. Згідно з переписом населення 2011 року рідною мовою назвали інуїтську 34 670 осіб[16].
На півночі Америки поширені п'ять основних інуїтських мов (або діалектів):
- Гренландська мова (користуються 57 000 осіб у Гренландії і Данії),
- Інуктитут (користуються 30 000 осіб переважно на півночі Канади),
- Інуїннактун (мова поширена на північному заході Канади),
- Інупіак (користуються 2 100 осіб на півночі Аляски),
- Інувіалуктун (користуються 765 осіб на північному заході Канади).
Інуктитут і інуїннактун є офіційними мовами території Нунавут[17]. На Північно-Західних територіях офіційними мовами є інувіалуктун, інуїннактун і інуктитут.
Життя інуїтів зображено в багатьох художніх творах та фільмах. Кілька оповідань присвятив їм Джек Лондон.
В основі сюжету канадської драми «Майна» лежить зустріч між індіанцями інну та їхніми сусідами інуїтами, через що виникає проблема подолання культурних розбіжностей і взаємної недовіри.
- ↑ Inuit Population (eng) . Inuit Tapiriit Kanatami (ITK). Архів оригіналу за 26 червня 2015. Процитовано 24 червня 2015.
- ↑ а б 2006 Census: Aboriginal Peoples in Canada in 2006: Inuit, Métis and First Nations, 2006 Census: Inuit. Statistics Canada. Архів оригіналу за 6 жовтня 2015. Процитовано 23 червня 2015.
- ↑ а б Inuit Historical Perspectives. Inuit Tapiriit Kanatami. Архів оригіналу за 26 червня 2015. Процитовано 18 грудня 2015.
- ↑ Maurice Waite. Pocket Oxford English Dictionary. OUP Oxford, 2013. — З. 305. ISBN 978-0-19-966615-7. «Деякі люди вважають термін слово „ескімос“ образливим, а народи-мешканці північних районів Канади та частин Гренландії та Аляски воліють називатися інуїтами».(англ.)
- ↑ Inuit. The Canadian Encyclopedia. Архів оригіналу за 17 грудня 2015. Процитовано 18 грудня 2015.
- ↑ Labrador Inuit. HISTORICA CANADA. Архів оригіналу за 4 березня 2016. Процитовано 18 грудня 2015.
- ↑ Ungava Inuit. HISTORICA CANADA. Архів оригіналу за 4 березня 2016. Процитовано 18 грудня 2015.
- ↑ Aboriginal People: Arctic. HISTORICA CANADA. Архів оригіналу за 30 грудня 2015. Процитовано 18 грудня 2015.
- ↑ The Inuit. Canada's First Nations. Архів оригіналу за 21 лютого 2016. Процитовано 18 грудня 2015.
- ↑ Inuit. Aboriginal Affairs and Northern Development Canada (AANDC). Архів оригіналу за 26 червня 2015. Процитовано 18 грудня 2015.
- ↑ Zegura, Stephen L. et al, High-Resolution SNPs and Microsatellite Haplotypes Point to a Single, Recent Entry of Native American Y Chromosomes into the Americas, 2004.
- ↑ Молочков С. Ф. Современная внутренняя политика Канады. — М. : Наука, 1986. — С. 231.
- ↑ THE LAND OF THE PEOPLE WITHOUT ANY PEOPLE. Greenland. Архів оригіналу за 28 січня 2016. Процитовано 23 червня 2015.
- ↑ Inuit Culture, Traditions, and History. Windows to the Universe. Архів оригіналу за 26 грудня 2015. Процитовано 23 червня 2015.
- ↑ 5000 Years of Inuit History and Heritage. Inuit Tapiriit Kanatami (ITK). Архів оригіналу за 26 червня 2015. Процитовано 18 грудня 2015.
- ↑ 2011 Census of Canada: Topic-based tabulations. Statistics Canada. Архів оригіналу за 4 березня 2016. Процитовано 18 грудня 2015.
- ↑ Consolidation of (S.Nu. 2008, c.10) (NIF) Official Languages Act and Consolidation of Inuit Language Protection Act [Архівовано 2011-07-06 у Wayback Machine.]
- INUIT CIRCUMPOLAR COUNCIL. INUIT CIRCUMPOLAR COUNCIL. Архів оригіналу за 17 вересня 2016. Процитовано 17 грудня 2015.
- J. Sydney Jones. Inuit (eng) . Countries and Their Cultures. Архів оригіналу за 13 січня 2016. Процитовано 17 грудня 2015.
![]() |
Це незавершена стаття з етнології. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
Словники та енциклопедії | |
---|---|
Довідкові видання | |
Нормативний контроль |
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.