Walter de Gray
Walter de Gray | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 1188![]() Eaton | ||
Død | 1. mai 1255![]() Hammersmith and Fulham | ||
Beskjeftigelse | Katolsk prest, politiker, dommer ![]() | ||
Embete |
| ||
Far | Henry de Grey[1] | ||
Mor | Isolda Bardolf[1] | ||
Søsken | Richard de Grey John de Grey | ||
Gravlagt | York Minster |
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/65/Arms_displayed_by_Walter_de_Gray%2C_Bishop_of_Worcester%2C_at_the_signing_of_Magna_Charta.png/250px-Arms_displayed_by_Walter_de_Gray%2C_Bishop_of_Worcester%2C_at_the_signing_of_Magna_Charta.png)
Walter de Gray (død 1. mai 1255 i Fulham i England) var en engelsk statsmann og erkebiskop av York under kong Johan uten lands regjering, og under hans sønn, kong Henrik III.
Liv og virke
[rediger | rediger kilde]Bakgrunn
[rediger | rediger kilde]Han var sønn av John de Gray den eldre fra Eaton i Norfolk, og nevø av John de Gray den yngre som var biskop av Norwich.
Etter utdannelse ved University of Oxford hadde han en rask karriere i både kirke og stat. Dette skyldtes at han ble en av Johan av Englands favoritter.[trenger referanse]
Rikskansler, biskop
[rediger | rediger kilde]Han ble rikskansler i 1205 og biskop av Lichfield i 1210. Dette bispesetet fikk han ikke beholde lenge, men i 1214 ble han biskop av Worcester. Samme år frasa han seg embetet som rikskansler.
Han var med i kongens følge under signeringen av Magna Carta i juni 1215, og kort tid etter dette forlot han England som sendebud for kongen.
Erkebiskop
[rediger | rediger kilde]Under hans fravær ble han utnevnt til erkebiskop av York av Johan og pave Innocens III. Som erkebiskop var han svært opptatt av å hevde sin myndighet i Skottland, og å sto imot Canterbury.[trenger referanse] Han bygde sørtranseptet i York Minster, og kjøpte en landsby, nå kjent som Bishopthorpe, som fortsatt er erkebiskopens residens. I London bygde han etter 1240 York Place, som senere ble kjernen i Palace of Westminster. Han ble regnet av sine samtidige som en havesyk men patriotisk mann.[trenger referanse]
Mens Henrik III var mindreårig tok de Gray en ledende rolle, og den unge kongen så med stor velvilje på ham.[trenger referanse] Han ble blant annet brukt som ambassadør til andre lands herskere, og da kongen reiste til Frankrike i 1242 ble de Gray igjen som riksverge.
Senere var de Gray mer negativ til Henrik III, og i en periode holdt han seg unna offentlige affærer.[trenger referanse] I 1255 besøkte han London for å delta under et parlamentsmøte, og han døde i Fulham den 1. mai det året.
Referanser
[rediger | rediger kilde]- ^ a b The Peerage[Hentet fra Wikidata]
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.