Elzászi nyelv
Az elzászi nyelv (saját nevén Elsässerditsch, franciául: Alsacien, németül: Elsässische Sprache vagy Elsässerdeutsche Sprache) eredetileg a felső-alemann dialektusból kialakult nyelv, amelyet Elzász tartományban beszélnek, Franciaország keleti részén, amely a német nyelvtől külön próbál sztenderdizálódni több-kevesebb sikerrel. Sajátos írást fejlesztett ki, de ma már a német ábécét használja. A beszélők java része önálló nyelvnek tekinti, a németek azonban vitatják önálló nyelvi jellegét. Gyakran arra hivatkoznak, hogy az elzászi nyelv nem egységes, mert különböző nyelvjárásokat beszélnek területenként, de ha figyelembe vesszük a német nyelvről is ugyanez elmondható. A sztenderd német nyelv nem okvetlenül a beszélt nyelv, akárcsak sok más nyelvnél sem az írott norma érvényesül a mindennapi használatban. A 21. század elején az elzászi nyelv kezd kiszorulni a francia és német nyelvvel szemben.
Rokonsága
[szerkesztés]Az alemann dialektusokon belül a svájci alemannal (ezen belül a legszorosabban a közép-alemann nyelvjárással), a svábbal és a bádeni nyelvjárással van szoros rokonságban. Gyakran tévesen rokonítják vagy összekeverik a lotharingiai nyelvjárással, ami azonban az alemanntól távol álló frank dialektusok része, ezek pl. az erdélyi szász nyelvnek közeli rokonai. A keveredés oka Elzász és Lotaringia számtalan pontban összekapcsolódó történelmi múltja. Bár az északi elzászi nyelvjárások már sok közös vonást mutatnak a frankkal (elsősorban a pfalzi-elzászi határon levő Krummen nyelvjárásával), ami rokon nyelveknél, nyelvjárásoknál jellemző.
Az elzászi és a sztenderd német nyelv között nagyok az eltérések, ahogy a többi nyelvjárás között is. Rokon szavakat is más-más kiejtéssel mond az elzászi. Az elzászi lakosság a német nyelvet úgy érti, hogy az iskolában tanulta, ennek ismerete nélkül a német nyelvű sajtótermékeket nem is volnának képesek elolvasni. A baseliek értik a legjobban az elzászi nyelvet. Bár van irodalmi nyelve az elzászinak, a beszélt nyelv természetesen a mindig aktuális nyelvjárás.
Fonológia
[szerkesztés]Az elzászi nyelvben is van diftongizáció, ezek gyakran páros (mint üü) kettőshangzók.
Mássalhangzók
[szerkesztés]Az elzászi nyelvben tizennégy mássalhangzó fedezhető fel. Három nazális hang: a labiális m, alveoláris n és a veláris ŋ; három zengő: a labiális ʋ és alveorális l, ɾ; két afrikáta, az egyik labiális pf és alveoláris ts; álló mássalhangzókból négy, ebből kettő labiális és alveoláris (b̥, d̥ ), kettő veláris (ɡ̊, kʰ). Frikatív mássalhangzokból négy van: labiális f, alveoláris s, posztalveoláris ʃ, palatáilis ç és x.
Két magánhangzó szűkebb megoszlása csak akkor történik, mint a kʰ esetében, ha a szó elején van morféma és utána közvetlenül magánhangzó. A ŋ elején soha nincs morféma.
Magánhangzók
[szerkesztés]- Rövid magánhangzók: /ʊ/, /o/, /ɒ/, /a/ ([æ] a strassbourgi nyelvjárásban), /ɛ/, /ɪ/, /i/, /y/.
- Hosszú magánhangzók: /ʊː/, /oː/, /ɒː/, /aː/, /ɛː/, /eː/, /iː/, /yː/
Példák az elzászi szókincsre
[szerkesztés]Magyar | Elzászi | Közép-alemann | Német | Sváb | Francia |
---|---|---|---|---|---|
ház | Hüüs | Huus | Haus | Hous | maison |
hangos | lüüt | luut | laut | lout | bruyant |
lakosság | Lit | Lüt | Leute | Leid | gens/peuple |
ma | hit | Hüt | heute | heid | aujourd'hui |
szép | schen | schö | schön | sche | beau |
Föld | Ard | Ärd | Erde | Erd | terre |
köd | Nabel | Näbel | Nebel | Nebl | brouillard |
víz | Wàsser | Wasser | Wasser | Wasser | eau |
ember | Mànn | Maa | Mann | Mà | homme |
enni | assa | ässe | essen | essa | manger |
inni | trenka | trinkche | trinken | trenka | boire |
kicsi | klai | chlei | klein | kloi | petit, petite |
gyerek | Kind | Chind | Kind | Kind | enfant |
nap | Däi | Dag | Tag | Dàg | jour |
asszony | Frài | Frou | Frau | Frau | femme |
Az elzászi nyelv az évszázados kapcsolatok során sok francia jövevényszót is felvett.
Státusza és beszélői
[szerkesztés]A francia állam alkotmánya értelmében az ország egyedüli hivatalos nyelve a francia, de elismerik és szavatolják az elzászi regionális és kisebbségi nyelvi státuszát is. Egyes források szerint az elzászi nyelv ápolására nem igazán nyernek támogatást a franciáktól[forrás?]. Az 1999-es felmérések szerint 548 ezer ember vallja anyanyelvének az elzászit, így Franciaországban a második leggyakrabban beszélt kisebbségi nyelv az okcitán után. A beszélőknek azonban csak 39%-a használja kizárólagos nyelvként otthon az elzászit, a többiek kétnyelvűségben vannak a franciával, avagy a némettel. A gyermekek közül csak minden tizedik beszél rendszeresen elzásziul. Elsősorban a negyven éven felüliek mintegy 80%-a beszél kifogástalanul elzászi nyelven, szemben a huszonöt éven aluliaknak csak 20%-a az aki anyanyelvi szinten képes elzásziul beszélni.
Az elzászi nyelv sztenderdizálása
[szerkesztés]Az elzászi irodalmi nyelv már 1945 előtt is létezett, de még számos hiányossága volt, megfelelő nyelvújítás hiányában nem volt képes minden kifejezésre megfelelőt találni. A teljes sztenderdizálás és nyelvújítás már felvetődött rég, de szervezett program erre csak 2003-ban indult el, ami lassan halad. Az ötletet támogatókat a luxemburgi nyelv példája serkentette, okot pedig a politika szolgáltatott. A nehéziparilag és ásványkincsekben is gazdag Elzász-Lotaringia tartományok felett évszázadok óta zajló német-francia vita mint ismeretes két világháború kirobbantására is módot adott. A világháborús tapasztalatok és a terület hovatartozása feletti megújuló viták okán nyilván így akarnak az elzásziak semlegesek maradni a két államtól. Ez azonban a németeket és a német érzelmű lakosságot sérti, mert szerintük az elzászi németség elidegenítését szolgálja az elzászi nyelv kialakítása. Ezért a németek nem hajlandóak külön elzászi nyelvről beszélni. További gátja ennek, hogy Elzász Luxemburggal ellentétben nem önálló állam.
Példaszöveg
[szerkesztés]A Miatyánk és az Üdvözlégy elzásziul:
- Unser Vàdder wo im Himmel isch:
- Heilig sei dinner Nàmme;
- Din Reich soll komme;
- Dinner Wille soll geschehn wie im Himmel au uf de Ard.
- Unser däjlich Brot gib uns hit;
- Un vergib uns unseri Schulde,
- wie mir au denne vergebe wo uns schuldig sinn;
- Un loss uns nitt in Versuchung komme,
- àwwer màch uns frei von àllem wàs schlecht isch.
- Amen.
- Ich griess dich Maria, dü bisch von Gott begnàdet!
- Der Herr isch mit dir!
- Dü bisch gebenedeit unter àlle Fraue,
- un din Kind wu dü trààsch isch gebenedeit.
- Heiligi Maria, Müeter Gottes:
- Bitt füer uns àrmi Sinder,
- jetzt un in der Stund von unserem Tod.
- Amen.
Források
[szerkesztés]- Olajos Péter: Elzász[halott link]
- Válaszúton a kisebbségek Európája (Népszabadság 1994. szeptember 17.)
- Felzárkózás vagy bezárkózás?
További információk
[szerkesztés]- Edgar Zeidler und Danielle Crévenat-Werner: Orthographe alsacienne, Colmar 2008
- Hervé Abalain: Le français et les langues historiques de la France, Paris 2007
- Geckeler/Dietrich: Einführung in die französische Sprachwissenschaft, Berlin 42007
- Edmond Jung: L' alsadico. 22.000 mots et expressions français-alsacien, Strasbourg 2006
- Serge Kornmann: Elsässisch-frànzeesches un frànzeesch-elsässisches Miniwerterbüech, Fouenant 2004
- Lernen Sie Elsässisch. Die wichtigsten Begriffe und Redewendungen für Anfänger, London 2004
- Edmond Jung: Wie heist dïss uff elsässisch? Dictionnaire français-alsacien. Dialecte de Strasbourg. Vocables et tournures., Engwiller 2003
- Johanna Maurer: Elsässisch und Französisch. Die Funktion ihrer Alternanz im Diskurs, Kiel 2002
- Marthe Philipp und Erich Wieder: Sein und Haben im elsass-lothringischen Mundartraum, Stuttgart 2002
- René Klingelschmitt/Marthe Philipp: Expressions familières d'Alsace, Paris 2002
- Frédéric Hartweg: Die Sprachen im Elsass: Kalter Krieg oder versöhntes Miteinander?, in: Ingo Kolboom und Bernd Rill (Hrsg.): Frankophonie – nationale und internationale Dimensionen. Argumente und Materialien zum Zeitgeschehen 35, München 2002, ISBN 3-88795-249-9, Online-Version als pdf-Datei
- Kauderwelsch, Band 116: Elsässisch - die Sprache der Alemannen, Reise-Know-How-Verlag Peter Rump GmbH, 2001, ISBN 3-89416-514-6
- Raymond Matzen: Dictionnaire trilingue des gros mots alsaciens: dialecte, français, allemand ; cartes géolinguistiques et index (Elsässisches Schimpf- und Fluchwörterbuch), Illkirch-Graffenstaden 2000
- Raymond Matzen: Wie steht's ? Lexiques alsacien et français. Variantes dialectales. Grammaire. Toute la richesse et diversité des, Strasbourg 2000
- Werner König und Renate Schrambke: Die Sprachatlanten des schwäbisch-alemannischen Raumes. Baden-Württemberg, Bayerisch-Schwaben, Elsass, Liechtenstein, Schweiz, Vorarlberg, Bühl 1999
- Andrée Tabouret-Keller: Les enjeux de la nomination des langues, Louvain 1997
- Christian Bader: Lexique des parlers sundgauviens, Mulhouse 1997
- Paul Adolf: Dictionnaire alsacien - anglais. Comparatif et bilingue, l'anglais par l'alsacien. Vum Elsässische züem Ënglische, learning English through Alsatian German, Obernai 1996
- Hubert Klausmann, Konrad Kunze und Renate Schrambke: Kleiner Dialektatlas - Alemannisch und Schwäbisch in Baden-Württemberg, Bühl 1994
- Frédéric Hartweg: Evolution et Statut des Variantes Standard et Dialectales de l’Alleman en Alsace, in: Ammon/Hellinger (Hrsg.): Status Change of Languages, Berlin 1992, S. 371-387
- Claude Guizard/Jean Speth: Dialectionnaire (alsacien, français et allemand) Dreisprachiges Wörterbuch, Mulhouse 1992
- Raymond Matzen: Anthologie des expressions d'Alsace. Équivalents français, traductions et explications, Paris 1989
- André Weckmann, Elsassischi Grammatik oder ein Versuch, die Sprache auszuloten. Gedichte im elsässischen Dialekt, Pfaffenweiler 1989
- Lothar Wolf: Le français régional d'Alsace. Étude critique des alsacianismes, avec la collaboration de Paul Fischer, Paris 1983
- Eugène Philipps: Schicksal Elsass. Krise einer Kultur und einer Sprache, Karlsruhe 1980, S. 122-168
- Friedrich Maurer: Neue Forschungen zur südwestdeutschen Sprachgeschichte, in: Sprachgeographie, Beiheft Wirkendes Wort 21, S. 119-163, Düsseldorf 1972
- Atlas Linguistique et Ethnographique de l´Alsace, Strasbourg 1969 ff.
- Ernest Beyer: A la limite des dialectes alsaciens et lorraines, in: L´ouvrage de la Societé Savante d´Alsace et des Régions de l´Est, 1957, S. 335–383, 15 Karten
- Georg Wolfram und Werner Gley, Elsass-Lothringischer Atlas, Frankfurt a. M. 1931
- Deutscher Sprachatlas, aufgrund des Sprachatlas des Deutschen Reichs von Georg Wenker begonnen von Ferdinand Wrede, fortgesetzt von Walther Mitzka und Bernhard Martin, Marburg 1927–1956
- Wörterbuch der deutsch-lothringischen Mundarten, 1909
- Ernst Martin/Hans Lienhart: Wörterbuch der elsässischen Mundarten, Straßburg 1899–1907 (Online-Version)
Kapcsolódó szócikkek
[szerkesztés]Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.