Diana, Walesin prinsessa
Wikipediasta
Diana | |
---|---|
Walesin prinsessa | |
![]() Diana vuonna 1997. | |
Syntynyt |
Diana Frances Spencer 1. heinäkuuta 1961 Sandringham, Norfolk, Britannia |
Kuollut |
31. elokuuta 1997 (36 vuotta) Pitié-Salpêtrière, Pariisi, Ranska |
Hautapaikka | Northamptonshire |
Puoliso | Walesin prinssi Charles ( 1981; 1996) |
Lapset | |
Suku | Windsor (avioliiton kautta) |
Isä | John Spencer |
Äiti | Frances Shand Kydd |
Nimikirjoitus |
![]() |
Diana, Walesin prinsessa (synt. Diana Frances Spencer, 1. heinäkuuta 1961 Sandringham, Britannia – 31. elokuuta 1997 Pariisi, Ranska) oli Yhdistyneen kuningaskunnan kruununperijän Walesin prinssi Charlesin ensimmäinen puoliso ja tämän lasten prinssi Williamin ja prinssi Harryn äiti.
Diana syntyi Spencerin aatelissukuun. Hän oli Althorpin varakreivi John Spencerin ja Frances Rochen nuorin tytär. Diana kasvoi Park Housessa, Sandringhamin tilalla ja opiskeli Englannissa ja Sveitsissä. Vuonna 1975 hänestä tuli Lady Diana Spencer, kun hänen isänsä peri Spencerin jaarlin tittelin. Dianasta tuli maailmankuulu henkilö helmikuussa 1981, kun hänen ja prinssi Charlesin kihlaus julkistettiin.
Dianan ja prinssi Charlesin häät pidettiin St Paulin katedraalissa 29. heinäkuuta 1981 ja häitä seurasi yli 750 miljoonaa televisiokatsojaa. Avioliiton ajan Diana oli Walesin prinsessa, Cornwallin herttuatar, Rothesayn herttuatar ja Chesterin herttuatar. Avioliitosta syntyi kaksi lasta, prinssit William ja Harry, jotka olivat silloin toinen ja kolmas kruununperimysjärjestyksessä. Walesin prinsessana Diana sai kuninkaallisia tehtäviä kuningatar Elisabetilta ja esiintyi tämän puolesta ulkomaanmatkoilla.
Diana teki laajasti hyväntekeväisyystyötä ja tuki muun muassa maamiinojen vastaista järjestöä International Campaign to Ban Landmines. Hän teki työtä myös muun muassa kodittomien, vammaisten, riippuvaisten ja sairaiden hyväksi. Hän osallistui erityisesti HIV:n ja AIDSin vastaiseen taisteluun.
Dianan ja prinssi Charlesin avioliitto päättyi eroon elokuussa 1996, mutta median maailmanlaajuinen kiinnostus Dianaa kohtaan jatkui. Prinsessa Diana kuoli seuraavana vuonna 36-vuotiaana auto-onnettomuudessa saamiinsa vammoihin Pariisissa. Hänen hautajaisiaan seurasi pelkästään Lontoon kaduilla yli kolme miljoonaa ihmistä ja lisäksi 2,5 miljardia televisionkatsojaa ympäri maailman.
Dianalle on pystytetty patsas Kensingtonin palatsin puutarhaan. Se paljastettiin 1. heinäkuuta 2021, jolloin Dianan syntymästä oli kulunut 60 vuotta. Patsaan on veistänyt Ian Rank-Broadley.[1]
Lapsuus ja nuoruus
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Sukutausta ja varhaisvaiheet
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Diana Frances Spencer syntyi 1. heinäkuuta 1961 Park Housessa Norfolkin Sandringhamissa. Hän oli Althorpin varakreivi John Spencerin ja Frances Burke Rochen viidestä lapsesta neljäs. Spencerin aristokraattinen suku oli ollut läheinen Britannian kuninkaallisen perheen kanssa useita sukupolvia, ja Dianan äidinpuoleinen suku oli vaurasta ja perilliset arvoltaan paroneja. Diana oli tulevan puolisonsa prinssi Charlesin yhdestoista serkku ja kaukaista sukua myös muun muassa Yhdysvaltain presidentti George Washingtonille. Yksi hänen esiäideistään oli Lady Sarah Churchill. Dianan molemmat isoäidit Cynthia Spencer ja Ruth Fermoy olivat kuningataräiti Elisabetin kamarirouvia ja hyviä ystäviä. Diana Frances sai etunimensä lapsena kuolleen kaukaisen tädin ja toisen nimensä äitinsä mukaan.[2]
Diana kastettiin 30. elokuuta 1961 St. Mary Magdalenen kirkossa, Sandringhamissa. Perheeseen oli aiemmin syntynyt kaksi tytärtä, Sarah vuonna 1955 ja Jane 1957. Kolmas lapsi, perilliseksi aiottu poika John syntyi epämuodostuneena ja kuoli kymmentuntisena vuonna 1960. Tragedian myötä vanhempien suhde alkoi säröillä pahoin. Diana oli niin sanottu ”korvikelapsi”, josta oli toivottu perillistä ja suvussa oltiin pettyneitä, ettei hän ollut poika. Kun kaivattu perillinen Charles syntyi 1964, se ei enää pelastanut vanhempien avioliittoa. He muuttivat asumuseroon Dianan ollessa kuusivuotias, ja Frances vaati mieheltään avioeroa. Yläluokkaisissa brittiperheissä vaimon vaatima ero merkitsi kuitenkin skandaalia. Francesilla oli jo uusi suhde, joten John syytti häntä uskottomuudesta ja leimasi hänet epäkelvoksi äidiksi. Oikeus ratkaisi huoltajuusriidan John Spencerin hyväksi ja Francesin oli muutettava pois Park Housesta ilman lapsiaan. Dianan huoleton lapsuus koki kolauksen äidin lähdön myötä, mikä vaikutti hänen luonteenlaatuunsa.[3]
Dianan lapsuuden kotitalon Park Housen omisti kuningatar Elisabet II; Spencerit olivat talossa vuokralla. Kuninkaallinen perhe vietti usein lomiaan naapurissa Sandringhamin talossa, ja Diana leikki lapsena prinssi Andrew’n ja prinssi Edwardin kanssa.[4]
Koulutus ja arvonimi
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Dianan äiti alkoi jo ennen avioeroa seurustella Peter Shand Kyddin kanssa ja he menivät naimisiin vuonna 1969. Diana Spenceristä tuli Lady Diana, kun hänen isänsä peri Spencerin jaarlin arvon vuonna 1975. Tämä avioitui seuraavana vuonna Dartmouthin herttuattaren Raine Leggen kanssa. Spencerin lapset tulivat hyvin toimeen uuden isäpuolensa kanssa, äitipuoltaan he sen sijaan inhosivat.[5]
Diana ilmoitettiin tammikuussa 1968 Silfieldin yksityiskouluun, josta hän siirtyi yhdeksänvuotiaana Riddlesworth Hallin sisäoppilaitokseen. Hänen koulutuksensa oli ylemmän yhteiskuntaluokan tytöille tavanomaisesti melko vaatimatonta, ja sisaruksistaan poiketen hän ei ollut erityisen lahjakas oppilas. Vuonna 1973 Diana jatkoi kahden sisarensa tavoin opintoja West Heath Schoolissa Kentissä lähellä Sevenoaksia ja pääsi johtajaoppilaaksi viimeisenä vuonnaan.[6]
Kun Althorpin sukukartano Northamptonissa siirtyi Dianan isoisän kuoltua tämän pojalle, perhe muutti sinne asumaan. Myös Althorp sijaitsi keskellä maaseutua, mutta Diana ei kotiutunut sinne yhtä hyvin kuin Park Houseen. Vuonna 1978 Diana opiskeli yhden lukukauden ajan sisäoppilaitoksessa Sveitsissä, minkä jälkeen hän sai luvan muuttaa yksin Lontooseen, jossa teki töitä pääasiassa lastenhoitajana. Hän ei pitänyt suljettujen seurapiirien juhlista ja viihtyikin vapaa-ajallaan kotona tai ystäviensä seurassa.[7]
Avioliitto
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Lady Diana tapasi kuningatar Elisabet II:n vanhimman pojan prinssi Charlesin ensimmäisen kerran 16-vuotiaana marraskuussa 1977. Charles seurusteli tällöin Dianan isosiskon Lady Sarahin kanssa.[8] Toisella tapaamisella, Petworthin kartanon viikonloppukutsuilla heinäkuussa 1980 Charles mieltyi Dianaan. Diana kutsuttiin kuninkaalliselle jahdille HMY Britannialle sekä Balmoralin linnaan, jossa hän tapasi kuningasperhettä marraskuussa 1980.[9]
Diana täytti kaikki kuninkaallisen morsiamen vaatimukset: hän oli pitkä, vaaleaverinen, moitteetonta sukuperää ja kasvoiltaan ”kuin englanninruusu”. Hänen empaattisuutensa ja välittömyytensä miellyttivät paitsi hovia myös kuningataräiti Elisabetia. Dianan kerrotaan olleen hyvin rakastunut, mutta näköpiirissä oli koko ajan Charlesin oma tosirakkaus Camilla Parker Bowles. Juuri hän oli alun perin pitänyt Dianaa sopivana morsiamena Charlesille. Charles viivytteli kosinnan kanssa, mutta kosi Dianaa lopulta 6. helmikuuta 1981. Kihlaus salattiin muutaman viikon ajan ennen virallista julkistusta. Siitä alkoi myös hellittämätön julkisuus, joka seurasi Dianaa koko hänen loppuelämänsä ajan.[10]
Kihlaus ja häät
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Parin kihlaus julkistettiin virallisesti 24. helmikuuta 1981. Diana valitsi kihlasormuksen, jossa oli 14 solitaire-timanttia, 12 karaatin sininen ovaali Ceylon-safiiri ja 18 karaatin valkokultaa. Vuonna 2011 sormuksesta tuli herttuatar Catherinen kihlasormus.
Kihlauksen jälkeen Diana lopetti työnsä päiväkodissa ja asui alkuun Clarence Housessa, joka oli tällöin kuningataräidin koti. Häihin asti Diana asui Buckinghamin palatsissa. Diana oli ensimmäinen englantilaisnainen, joka meni naimisiin kruununprinssin kanssa sitten Anne Hyden yli 300 vuotta aiemmin. Diana oli myös ensimmäinen kuninkaallinen morsian, jolla oli palkallinen työ ennen kihlausta. Ensimmäisen virallisen esiintymisen Diana teki Charlesin kanssa maaliskuussa 1981 hyväntekeväisyysgaalassa, jossa hän tapasi Monacon ruhtinatar Gracen.
20-vuotiaana Dianasta tuli Walesin prinsessa, kun hän meni naimisiin Walesin prinssi Charlesin kanssa 29. heinäkuuta 1981 St Paulin katedraalissa. Häitä kuvailtiin laajasti ”satuhäiksi”, ja niitä seurasi 750 miljoonaa katsojaa televisiosta ja 600 000 ihmistä Lontoon kaduilla. Dianan hääpuvussa oli yli seitsemän metriä pitkä huntu, ja puku maksoi 9 000 puntaa.[11]
Lapset
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Walesin prinssiparin ensimmäinen lapsi prinssi William syntyi 21. kesäkuuta 1982. Kaksi vuotta myöhemmin, 15. syyskuuta 1984, syntyi toinen poika, prinssi Harry.
Ongelmat ja asumusero
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9d/John_Travolta_and_Princess_Diana.jpg/300px-John_Travolta_and_Princess_Diana.jpg)
9. joulukuuta 1992 pääministeri John Major ilmoitti prinsessa Dianan ja prinssi Charlesin muuttavan erilleen ja parin aikeesta pysyä naimisissa.[12]
17. tammikuuta 1993 kaksi lehteä julkaisi prinssi Charlesin ja Camilla Parker Bowlesin puhelinkeskustelun vuodelta 1989.[12] Keskustelut aiheuttivat kohun, jota kutsuttiin nimellä Camillagate.[13] 3. joulukuuta prinsessa Diana kertoi suunnitelmistaan vetäytyä pois julkisuudesta ja toimia jatkossa yksityishenkilönä.[12][14]
29. kesäkuuta 1994 prinssi Charles myönsi televisiohaastattelussa pettäneensä prinsessa Dianaa ja kuvaili heidän avioliittonsa olevan korjaamattoman rikki.[12]
Avioero
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]20. marraskuuta 1995 Diana antoi Britannian yleisradioyhtiön BBC:n toimittajalle Martin Bashirille ennennäkemättömän avoimen televisiohaastattelun, jossa hän kertoi muun muassa viimeisillään olleesta avioliitostaan, terveysongelmistaan ja vaikeista suhteistaan kuningashuoneen muihin jäseniin.[15] Diana myös kertoi sairastuneensa syömishäiriöön.[16] Haastattelu valmisteltiin salassa julkisuudelta, ja siitä tiesi Dianan ja Bashirin lisäksi etukäteen vain pieni BBC:n tuotantoryhmä. Tunnin pituinen haastattelu järkytti syvästi kuningashuonetta ja nostatti valtavan kohun niin Britanniassa kuin ulkomaillakin, ja seuraavien parin viikon aikana sen näki liki 200 miljoonaa ihmistä yli sadassa maassa ympäri maailmaa. Haastattelun esittäminen johti välittömästi Dianan tiedottajan eroon. Yorkin herttuan prinssi Andrew'n silloinen puoliso Sarah epäili julkisesti Martin Bashirin painostaneen Dianaa kertomaan epämieluisia asioita muista Britannian kuninkaallisista.[17]
28. elokuuta 1996 prinsessa Diana ja prinssi Charles erosivat virallisesti.[12] Dianalta poistettiin eron myötä Hänen kuninkaallinen korkeutensa -etuliite ja hänen nimensä tyyliteltiin muotoon: Diana, Walesin prinsessa.[18][19]
Yksityiselämä avioeron jälkeen
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/57/Princess_Diana_Sri_Chinmoy.jpg/250px-Princess_Diana_Sri_Chinmoy.jpg)
Avioeron jälkeen Diana sai pitää asuntonsa Kensingtonin palatsissa ja asui siellä kuolemaansa asti.[18] Diana sai pitää kaikki avioliiton aikana saamansa korut.[18]
Dianan vierailtua lontoolaisessa sairaalassa vuonna 1995 hän tapasi sydänkirurgi Hasnat Khanin. Hänen on kuvailtu olleen Dianan elämän suuri rakkaus. Pari erosi kaksi vuotta myöhemmin.[20][21]
Kesällä 1997 Diana alkoi tapailla Dodi Al-Fayedia, egyptiläisen liikemies Mohamed Al-Fayedin poikaa. 10. elokuuta 1997 Diana ja Al-Fayed valokuvattiin suutelemassa Al-Fayedin Jonikal-jahdilla Ranskan Rivieralla.[22]
Kuolema
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Diana kuoli auto-onnettomuudessa saamiinsa vammoihin Pariisissa 31. elokuuta 1997. Myöhään edellispäivän iltana Diana ja hänen miesystävänsä Dodi Al-Fayed olivat paenneet pariisilaisen hotelli Ritzin, joka oli Al-Fayedin isän omistama hotelli, sivuovesta tarkoituksenaan välttää paparazzit, jotka olivat leiriytyneet hotellin eteen saadakseen kuvia kuuluisasta parista. Pako ei kuitenkaan ollut onnistunut. Valokuvaajat olivat lähteneet seuraamaan mustaa Mercedes-Benzin S-sarjan autoa, joka ajoi Seinen rantaa pitkin. Pariskunta istui takapenkillä, ja oikealla etuistuimella istui Al-Fayedin henkivartija Trevor Rees-Jones. Kuljettaja Henri Paul oli kiihdyttänyt auton nopeuden tutkijoiden arvion mukaan 120–160 kilometriin tunnissa. Pont de l’Alman tunnelissa hän menetti auton hallinnan, osui Fiat Unoon ja törmäsi betonipylvääseen. Al-Fayed ja kuljettaja kuolivat heti. Diana siirrettiin ambulanssilla Pitié-Salpêtrière-sairaalaan. Hänen sisäiset vammansa olivat laajoja: hänen sydämensä oli siirtynyt vasemmalta oikealle puolelle rinnassa, mikä oli repinyt samalla keuhkojen laskimon ja sydänpussin. Elvytysyrityksistä huolimatta Diana kuoli kello 4 aamulla. Trevor Rees-Jones säilyi kolarista hengissä, koska hän ainoana käytti turvavyötä.
Ranskan viranomaiset tutkivat onnettomuutta 18 kuukauden ajan. Sinä aikana 30 tutkijaa haastatteli yhteensä noin 200 todistajaa. Vuonna 1999 julkaistun tutkimuksen johtopäätös oli yksiselitteinen: alkoholin ja masennuslääkkeiden vaikutuksen alaisena ollut kuljettaja ajoi liian lujaa ja menetti auton hallinnan. Tutkijoiden mukaan Al-Fayed ja Diana olisivat selvinneet hengissä, jos he olisivat käyttäneet turvavöitä.[23]
Salaliittoteoriat kolarista
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Dianan kuolemasta on liikkunut erilaisia olettamuksia ja salaliittoteorioita, joiden mukaan hänet murhattiin. Tämän vuoksi Britanniassa aloitettiin vuonna 2004 tutkimus Dianan kuolemaan johtaneista tapahtumista. Scotland Yardin entinen päällikkö lordi John Stevens tutki onnettomuutta perusteellisesti. Vuonna 2006 julkaistun Paget-tutkimuksen 871-sivuisen loppuraportin mukaan Dianan kuolema oli onnettomuus, ei murhasalaliitto. Sen mukaan Diana ei myöskään ollut raskaana eikä kihloissa Dodi Al-Fayedin kanssa, kuten Al-Fayedin isä Mohamed Al-Fayed on väittänyt.[24]
Hautajaiset
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/46/Diana%27s_funeral.jpg/300px-Diana%27s_funeral.jpg)
Dianan hautajaiset pidettiin Westminster Abbeyssa Lontoossa. Dianan ystävä Elton John esitti niissä kappaleen "Candle in the Wind", joka on muunnelma aikoinaan Marilyn Monroelle tehdystä samannimisestä kappaleesta. Kappaleesta on tullut prinsessa Dianan muistokappale ja maailman myydyin single; se myi Suomessakin viisinkertaisen singleplatinan. Singlen tuotot ovat menneet Diana Princess of Wales Memorial Fundille.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/df/Flowers_for_Princess_Diana%27s_Funeral.jpg/300px-Flowers_for_Princess_Diana%27s_Funeral.jpg)
Tuhannet ihmiset seurasivat kaduilla hautajaissaattuetta, ja satoja tuhansia kukkakimppuja oli tuotu Dianan kodin Kensingtonin palatsin viereen. Hautajaiset nähtiin televisiossa suorana lähetyksenä 185 maassa, ja niitä seurasi lähes 2,5 miljardia katsojaa, Suomessakin puolitoista miljoonaa.[25]
Kuninkaalliset residenssit eivät aluksi suruliputtaneet Dianan kuoleman vuoksi, ja kuninkaallista perhettä syytettiin välinpitämättömästä suhtautumisesta Dianan kuolemaan. Erityisesti Buckinghamin palatsin tyhjä lipputanko herätti kummastusta. Protokollan mukaan palatsin lipputangossa voi olla vain Royal Standard eli hallitsijan lippu, jolla liputetaan vain silloin, kun hallitsija on läsnä palatsissa. Royal Standardia ei koskaan lasketa puolitankoon, ei edes hallitsijan kuollessa, koska monarkia jatkuu – hallitsijan kuollessa hänen kruununperillisestään tulee välittömästi uusi hallitsija. Walesin prinsessan kuollessa sunnuntaina aamuyöllä kuningatar Elisabet II oli Balmoralin linnassa Skotlannissa ja saapui Lontooseen seuraavana perjantaina, jolloin hän ilmoitti pitävänsä televisiopuheen. Kuningattaren antaman määräyksen mukaan hautajaispäivänä lauantaina – sen jälkeen, kun kuningatar oli poistunut palatsista ja lähtenyt Westminster Abbeyyn – Royal Standard otettiin pois ja Buckinghamin palatsin lipputankoon nostettiin kansallislippu Union Jack, joka oli puolitangossa loppupäivän.[26][27][28]
Myöhemmin on siirrytty käytäntöön liputtaa Buckinghamin palatsissa kansallislipulla monarkin poissaollessa. Buckinghamin palatsin kansallislipulla on myöhemmin myös suruliputettu, muun muassa Dianan kuoleman yksivuotismuistopäivänä. Palatsin Union Jack on laskettu puolitankoon myös prinsessa Margaretin, kuningataräiti Elisabetin ja Britannian entisen pääministerin paronitar Margaret Thatcherin kuoleman johdosta.[29]
Perintö
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Julkisuuskuva
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f4/Princess_Diana_Cannes.jpg/150px-Princess_Diana_Cannes.jpg)
Diana oli merkittävän laajasti maailman mediassa kihlauksestaan Walesin prinssin kanssa vuodesta 1981 aina kuolemaansa asti vuoteen 1997, ja häntä kuvailtiin usein ”maailman kuuluisimmaksi naiseksi” ja ”maailman valokuvatuimmaksi naiseksi”.[30] Diana tunnettiin myötätunnostaan, tyylistään, karismastaan, hyväntekeväisyydestään ja epäonnistuneesta avioliitostaan Walesin prinssin kanssa.[31]
Britannian pääministeri Tony Blair kutsui Dianaa ”Ihmisten prinsessaksi”, ikoniseksi kansallishahmoksi.[32]
Prinsessa Diana oli ehdolla Time-lehden Vuoden henkilöksi vuonna 1997.[33] Vuonna 1999 Time valitsi Dianan yhdeksi 1900-luvun tärkeimmistä ihmisistä.[34] Vuonna 2002 BBC järjesti äänestyksen 100 Greatest Britons, jossa valittiin historian merkittävimmät britit. Diana sijoittui listalla kolmanneksi ohi kuningattaren ja muiden Britannian kuninkaallisten.[35]
Tyyli-ikoni
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Prinsessa Diana oli muoti- ja tyyli-ikoni. Diana on jäänyt pysyväksi tyyli-ikoniksi, joka inspiroi edelleen stylisteja, julkisuudenhenkilöitä ja nuoria naisia.[36] Muotisuunnittelijoiden mukaan Diana käytti muotia ja tyyliään hyväksi hyväntekeväisyydessään ja itsensä ilmaisuun ja kommunikaatioon. Donatella Versace sanoi: ”Mielestäni kukaan ei ole tehnyt – ennen häntä, eikä hänen jälkeensä – samaa mitä Diana teki muodille.”[37]
Prinsessa Dianan kuuluisan lyhyen hiustyylin loi Sam McKnight Voguen kuvausten jälkeen vuonna 1990. Diana teki usein meikkinsä itse ja hänellä oli aina kampaaja mukanaan ennen tilaisuuksia. McKnight on kertonut Dianan sanoneen laittautumisesta: ”Se ei ole minua varten Sam. Se on ihmisiä varten, joita tapaan tai jotka tulevat tapaamaan minua. He eivät halua minua vapaa-ajan tyylissä, he haluavat prinsessan. Annetaan heille mitä he haluavat.”[37]
Hyväntekeväisyys
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Prinsessa Dianan tukema kansainvälinen kampanja maamiinojen kieltämiseksi palkittiin Nobelin rauhanpalkinnolla syksyllä 1997 vain joitakin kuukausia Dianan kuoleman jälkeen.[38]
Dianan lapset William ja Harry ovat jatkaneet hyväntekeväisyyttä äitinsä jalanjäljissä ja tukevat muun muassa kodittomien ja HIV:sta kärsivien järjestöjä sekä puhuneet avoimesti mielenterveyden ongelmista.[39][40][41]
Lähteet
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Bradford, Sarah: Diana: Tuntematon prinsessa. Suomentanut Raudaskoski, Seppo. Helsinki: Otava, 2007. ISBN 978-951-1-21931-6.
Viitteet
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- ↑ Prinsessa Diana saa patsaan – kuolemasta 23 vuotta www.iltalehti.fi. Viitattu 30.8.2020.
- ↑ Bradford 2007, s. 11, 12.
- ↑ Bradford 2007, s. 19–23.
- ↑ Bradford 2007, s. 12, 33.
- ↑ Bradford 2007, s. 34, 40, 44.
- ↑ Bradford 2007, s. 32–37.
- ↑ Bradford 2007, s. 44, 58, 62.
- ↑ Bradford 2007, s. 56, 57.
- ↑ Bradford 2007, s. 86, 87.
- ↑ Bradford 2007, s. 85–87, 98.
- ↑ Charles and Diana marry BBC. Viitattu 13.6.2015. (englanniksi)
- ↑ a b c d e Timeline: Diana, Princess of Wales BBC. 5.7.2004. Viitattu 17.11.2020. (englanniksi)
- ↑ Carter, Claire: How the Camillagate tapes exposed the secret bedtime chat between Prince Charles and Camilla Parker Bowles The Mirror. 10.8.2017. Viitattu 17.11.2020. (englanniksi)
- ↑ Deerwester, Jayme: Timeline: Princess Diana's life and the events that made her who she was The USA Today. Viitattu 17.11.2020. (englanniksi)
- ↑ Panorama BBC. marraskuu 1996. Viitattu 20.11.2020. (englanniksi)
- ↑ Howard Chua-Eoan: The Saddest Fairy Tale 1998 ja 2007. Time. Arkistoitu 4.8.2010. Viitattu 24.7.2010. (englanniksi)
- ↑ Laura Peräsalo: Maailman kuuluisin haastattelu. Kari Kivelä (toim.): Diana: Iltalehden erikoislehti, s. 64–66. Helsinki: Alma Media, 2017.
- ↑ a b c Lyall, Sarah: Charles and Diana Agree on Divorce Terms The New York Times. 13. heinäkuuta 1996. Viitattu 20.11.2020. (englanniksi)
- ↑ Nikunen, Kaarina: Charles ja Diana sopivat eron ehdoista Walesin prinsessa ei ole enää "hänen kuninkaallinen korkeutensa" Helsingin Sanomat. 13. heinäkuuta 1996. Viitattu 20.11.2020. (englanniksi)
- ↑ Enqvist, Nina: Prinsessa Dianan suuri rakkaus Hasnat Khan meni kihloihin – prinsessa hullaantui ”Herra Ihanasta” täysin Ilta-Sanomat. 20.11.2017. Viitattu 26.10.2020.
- ↑ Truscott, Claire: The doctor and Diana The Guardian. 14.1.2008. Viitattu 26.10.2020. (englanniksi)
- ↑ Dunne, Dominic: Two Ladies, two yachts, and a billionaire Vanity Fair. 8.4.2008. Viitattu 26.10.2020. (englanniksi)
- ↑ Julian Nundy, David Graves: Diana crash caused by chauffeur, says report 4.9.1999. Telegraph. Arkistoitu 22.5.2008. Viitattu 9.5.2013.
- ↑ Ilta-Sanomat 15.12.2006, s. 24–27.
- ↑ Muistikuvaputki – Katsotuimmat YLE
- ↑ Flags at half-mast for Diana 23.7.1998. BBC. Viitattu 10.11.2014. (englanniksi)
- ↑ Balz, Dan: Queen Orders Flag at Half-Staff at Palace 5.9.1997. The Washington Post. Viitattu 10.11.2014. (englanniksi)
- ↑ Blair Defends Royal Family Against Criticism 1997. BBC. Viitattu 4.5.2017. (englanniksi)
- ↑ Clarke-Billings, Lucy: Why the Queen's Royal Standard flag will NEVER fly at half mast outside Buckingham Palace Mirror. 4.5.2017. Mirror Group Newspapers Ltd. Viitattu 4.5.2017. (englanniksi)
- ↑ Robinson, Eugene: From Sheltered Life to Palace Life, To a Life of Her Own washingtonpost.com. 1.9.1997. The Washington Post. Arkistoitu 19.8.2000. Viitattu 23.4.2018. (englanniksi)
- ↑ Regan, Alex: Diana's embrace: The legacy she left her sons bbc.com. 31.8.2017. BBC. Viitattu 23.4.2018. (englanniksi)
- ↑ Wright, Mike: Six moments when Princess Diana stole the nation's hear telegraph.co.uk. 31.8.2017. Telegraph. Viitattu 23.4.2018. (englanniksi)
- ↑ Man of the Year 1997 Time. Viitattu 23.4.2018. (englanniksi)
- ↑ TIME 100 Persons of The Century 6.6.1999. Time. Arkistoitu 23.5.2016. Viitattu 23.4.2018. (englanniksi)
- ↑ Sir Winston Churchill: The Greatest of Them All 4.2.2004. BBC. Arkistoitu 4.2.2004. Viitattu 23.4.2018. (englanniksi)
- ↑ Holt, Bethan: The modern way to dress like Princess Diana telegraph.co.uk. 13.10.2016. Viitattu 23.4.2018. (englanniksi)
- ↑ a b Paton, Elisabeth: Why Are We Still Obsessed With Princess Diana’s Style? 22.2.2017. Time New York Times. Viitattu 23.4.2018. (englanniksi)
- ↑ The Nobel Peace Prize 1997 NobelPrize.org. Viitattu 9.5.2022. (englanniksi)
- ↑ How Prince William and Prince Harry Are Carrying on Princess Diana’s Legacy Time. Viitattu 9.5.2022. (englanniksi)
- ↑ Emily Fox: Prince William and Harry follow in Diana's footsteps and support HIV charity Express.co.uk. 26.11.2012. Viitattu 9.5.2022. (englanniksi)
- ↑ Simon Perry September 30, 2021 02:53 Pm: Prince William Celebrates a Cause Princess Diana Inspired Him and Prince Harry to Support Decades Ago PEOPLE.com. Viitattu 9.5.2022. (englanniksi)
Aiheesta muualla
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Diana, Walesin prinsessa Wikimedia Commonsissa
- Yle Elävä arkisto: Prinsessa Diana
- Washington Post: From Sheltered Life to Palace Life, To a Life of Her Own. (englanniksi)
|
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.