Eugen Karel Czernin z Chudenic
Evžen I. Karel hrabě Czernin z Chudenic | |
---|---|
![]() Eugen Karel Czernin z Chudenic 1867 Kryspin | |
4. vladař domu hradeckého a chudenického a nejvyšší dědičný číšník Českého království | |
Ve funkci: 23. duben 1845 – 11. červenec 1868 | |
Předchůdce | Jan Rudolf Czernin z Chudenic |
Nástupce | Jaromír Czernin z Chudenic |
Dědičný člen rakouské Panské sněmovny | |
Ve funkci: 1861 – 11. červenec 1868 | |
Panovník | František Josef I. |
Předchůdce | Panská sněmovna zřízena v roce 1861 |
Nástupce | Jaromír Czernin z Chudenic |
C. k. komoří a tajný rada | |
Narození | 4. listopadu 1796 Vídeň ![]() |
Úmrtí | 11. června 1868 (ve věku 71 let) nebo 11. července 1868 (ve věku 71 let) zámek Petrohrad ![]() |
Místo pohřbení | kostel svatého Jakuba v Jindřichově Hradci |
Choť | (1817) Marie Terezie z Orsini-Rosenbergu (1798–1866) |
Rodiče | Jan Rudolf Czernin z Chudenic (1757–1845) a Marie Terezie ze Schönborn-Heussenstammu (1758–1838) |
Děti | 1. Jaromír (1818–1908) 2. Heřman Zdenko (1819–1892) 3. Rudolf (1821–1873) 4. Humbert (1827–1910) 5. Marie Terezie, provd. Pejacsevichová de Verőcze (1829–1916) 6. Karolína (1830–1852) |
Příbuzní | děd: Prokop Vojtěch Czernin z Chudenic (1726–1777) babička: Marie Antonie z Colloreda (1728–1757) vnučka: Marie Tereza, provd. Schönborn-Buchheim-Wolfsthalová (1843–1910) vnučka: Marie Rudolfina, provd. Salm-Reifferscheidt-Krautheimová (1845–1922) vnučka: Karolína, provd. Lederbur-Wichelnová (1847–1907) vnučka: Arnoštka, provd. z Öttingen-Öttingenu a Öttingen-Wallersteinu (1848–1908) vnuk: Evžen (Eugen) Czernin z Chudenic (1851–1925) vnuk: Rudolf Czernin z Chudenic (1855–1927) vnučka: Filipína Terezie, provd. Longueval-Buquoyová (1858–1937) vnuk: Rudolf Czernin z Chudenic (1874–1949) |
Zaměstnání | historik, topograf, velkostatkář a průmyslník, politik |
Profese | šlechtic |
Commons | Eugen Karl Czernin von und zu Chudenitz |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Evžen I. Karel hrabě Czernin z Chudenic též Černín z Chudenic (celým jménem Evžen Ervín Karel Jan Nepomuk Maria říšský hrabě Černín z Chudenic, německy Eugen Erwein Karl Johann Nepomuk Maria Reichsgraf Czernin von und zu Chudenitz; 4. listopadu 1796 Vídeň – 11. července 1868 zámek Petrohrad[1], Čechy) byl český šlechtic z rodu Černínů z Chudenic. Patřil k významným osobnostem českého národního obrození a byl předním mecenášem Národního muzea. Byl také jedním z největších velkostatkářů v Čechách, na svých panstvích (Jindřichův Hradec, Chudenice, Krásný Dvůr, Petrohrad) se věnoval podnikání, pokračoval také v aktivitách svého otce v budování zámeckých parků. Od roku 1861 byl dědičným členem rakouské Panské sněmovny.[2]
Život
[editovat | editovat zdroj]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4e/Petrohrad-02.jpg/220px-Petrohrad-02.jpg)
Narodil se ve Vídni jako jediný syn dlouholetého nejvyššího komořího hraběte Jana Rudolfa Černína (1757–1845) a jeho manželky Marie Terezie, rozené hraběnky Schönbornové (1758–1838). Evžen od mládí vynikal znalostmi historie, zeměpisu a dalších oborů, od svých dvanácti let až do smrti si vedl podrobný deník, který je uložen v rodinném archivu a patří k důležitým pramenům osobní povahy. Ve vlasteneckém zaujetí navázal na aktivity svého otce a udržoval styky s mnoha osobnostmi národního obrození. Patřil k významným mecenášům Národního muzea, které podporoval finančně i dary ze svých vlastních sbírek. Na zámku v Jindřichově Hradci sloučil archivy pánů z Hradce, Slavatů a Černínů z Chudenic. Po schwarzenbersko-rožmberském archivu v Třeboni byla jindřichohradecká sbírka archiválií druhou největší v Čechách a již za Evžena Černína byla zpřístupněna badatelům (František Palacký). Proslul také jako filantrop se sociálním zaměřením, stavěl domy pro dělníky na svých panstvích a založil zvláštní ústav pro vdovy a sirotky panských úředníků.
Příležitostně se angažoval také v politice, v revolučním roce 1848 jako jeden z mála velkostatkářů podpořil zrušení roboty. Později kritizoval poměry Bachova absolutismu a v roce 1860 vydal anonymní spis Poznámky o poměrech české šlechty. V letech 1861–1863 byl poslancem českého zemského sněmu za velkostatkářskou kurii svěřeneckých velkostatků. Jako majitel fideikomisu se v roce 1861 stal zároveň dědičným členem rakouské panské sněmovny. Z čestných hodností dosáhl titulů c.k. komořího a tajného rady. Po rodině Slavatů užíval také titul vladař domu jindřichohradeckého a byl dědičným nejvyšším číšníkem Českého království.
Zemřel na zámku v Petrohradě, pohřben byl v rodové hrobce v kostele sv. Jakuba v Jindřichově Hradci, který byl na jeho popud nově postaven v letech 1859–1860.[3]
Majetek
[editovat | editovat zdroj]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/54/Therese_Czernin_Litho.jpg/220px-Therese_Czernin_Litho.jpg)
Po otci byl dědicem několika velkých panství v jižních, severních a západních Čechách, která jej svým rozsahem řadila mezi přední pozemkové vlastníky v Českém království (Jindřichův Hradec, Krásný Dvůr, Petrohrad, Chudenice). Při převzetí otcovského dědictví v roce 1845 byly velkostatky v Čechách ohodnoceny sumou přes tři a půl miliónu zlatých.[4] Hned po převzetí dědictví rozšířil rodový majetek přikoupením panství Mašťov v sousedství Krásného Dvora. K Mašťovu později získal ještě nedaleké Libědice. Správě majetku se osobně věnoval a měl zájem na efektivním hospodaření. Své záměry často konzultoval se Schwarzenbergy, kteří byli v jižních Čechách jeho sousedy. S několika příslušníky rodu Schwarzenbergů ostatně od dětství udržoval přátelské vztahy.[5] Na velkostatku Petrohrad nechal postavit nový pivovar (architekt Josef Zítek).[6] V návaznosti na rozšířené pěstování cukrové řepy zřídil v Krásném Dvoře cukrovar, který byl zásoben palivem z nově otevřeného uhelného dolu v Brodech.[7] Cukrovar byl otevřen také na nedokončeném zámku v Chocomyšli v západních Čechách. Jeho provoz byl ale kvůli nízkým výnosům ukončen po několika letech a zámek byl později přestavěn na lihovar.[8] Mimoto pokračoval v budování zámeckých parků na svých panstvích (Krásný Dvůr)[9], na rozdíl od otce ale upřednostňoval pobyty na zámku v Petrohradě, kde založil muzeum archeologických památek.[10] Pozornost věnoval i majetkům v západních Čechách, na nejstarším rodovém sídle v Chudenicích založil knihovnu zahrnující 1450 děl (ze tří čtvrtin v německém jazyce). Tato knihovna je[kdy?] v majetku Národního památkového ústavu v Plzni.[11] Na chudenickém panství nechal v letech 1858–1861 přestavět zámek Lázeň[12] a pokračoval v úpravách zámeckého parku s arboretem známého pod názvem Americká zahrada.[13]
Kromě rozsáhlých velkostatků v různých částech Čech byl Evžen Černín majitelem Černínského paláce v Praze na Hradčanech. Tuto velkolepou budovu však Černínové v této době již nevyužívali a palác byl po částech pronajímán pro různé účely. Nakonec v roce 1851 koupil palác stát a od té doby zde na několik desetiletí byla umístěna kasárna. Také ve Vídni byl Evžen Černín vlastníkem významných nemovitostí. Po otci zdědil Černínský palác ve čtvrti Innere Stadt, který byl v roce 1855 prodán rodině Buquoyů. Vídeňské sídlo Černínů se později přesunulo do nového paláce vystavěného v letech 1837–1839 ve čtvrti Josefstadt. V tomto paláci byly také soustředěny bohaté umělecké sbírky zahrnující malířská díla předních evropských mistrů (Rubens, Rembrandt, van Dyck).
Rodina
[editovat | editovat zdroj]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b8/Die_Grafen_Czernin_Litho.jpg/220px-Die_Grafen_Czernin_Litho.jpg)
V roce 1817 se ve Vídni oženil s hraběnkou Marií Terezií z Orsini-Rosenbergu (1798–1866), která byla později c.k. palácovou dámou a dámou Řádu hvězdového kříže.[14] Z jejich manželství se narodilo šest dětí:
- 1. Jaromír (13. března 1818, Vídeň – 26. listopadu 1908, Petrohrad), c.k. tajný rada, komoří, dědičný člen rakouské panské sněmovny, rytíř Řádu zlatého rouna, majitel velkostatků Jindřichův Hradec, Krásný Dvůr, Petrohrad, Chudenice, Mašťov, I. manželka 1843 Karolína Františka hraběnka ze Schaffgotsche (13. září 1820 – 9. října 1876), II. manželka 1879 Josefína hraběnka Paarová (1. ledna 1839– 6. února 1916)
- 2. Heřman Zdenko (20. února 1819, Vídeň – 2. srpna 1892, Drážďany), c.k. komoří, majitel velkostatků Kysibel a Andělská Hora, manželka 1853 Aloisie hraběnka z Morzinu (6. května 1832 – 26. července 1907, Vrchlabí), majitelka velkostatků Vrchlabí a Horní Maršov
- 3. Rudolf (13. dubna 1821 – 31. července 1873), c.k. major
- 4. Humbert (15. ledna 1827 – 30. listopadu 1910), c.k. komoří, major, manželka 1864 Terezie hraběnka Grünnová (1. srpna 1840 – 17. března 1911)
- 5. Marie Terezie (27. března 1826 – 29. listopadu 1916), manžel 1857 László (Ladislaus) hrabě Pejačević z Veröcze (14. listopadu 1828 – 30. ledna 1916), c.k. tajný rada, komoří, dědičný člen uherské panské sněmovny, nejvyšší hofmistr arcivévodkyně Marie Annunziaty, rytíř Řádu zlatého rouna
- 6. Karolína (1830–1852)
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Matriční záznam o úmrtí a pohřbu. vademecum.soalitomerice.cz [online]. [cit. 2021-07-21]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2021-07-21.
- ↑ Ottův slovník naučný, díl VI.; Praha, 1893; s. 626–627 dostupné online
- ↑ KUČA, Karel: Města a městečka v Čechách, na Moravě a ve Slezsku; díl II.; Praha, 1997; s. 711 ISBN 80-85983-14-1
- ↑ Přehled majetku Černínů in: PROCHÁZKA, Johann: Topographisch-statistischer Schematismus des Grossgrundbesitzes im Königreiche Böhmen, Praha, 1891; s. 86–93 dostupné online
- ↑ DOBEŠ, Adam: Eugen Karel Czernin (1796–1868) a Schwarzenbergové in: Schwarzenbergové v české a středoevropské kulturní historii; Národní památkový ústav České Budějovice, 2013; s. 439–452 ISBN 978-80-87082-28-7
- ↑ Hrady, zámky a tvrze v Čechách, na Moravě a ve Slezsku, díl III. Severní Čechy, Praha, 1984; s. 374–375
- ↑ Hrady, zámky a tvrze v Čechách, na Moravě a ve Slezsku, díl III. Severní Čechy; Praha, 1984; s. 237–238
- ↑ PROCHÁZKA, Zdeněk: Chocomyšl 1365–2015; Obecní úřad Chocomyšl, 2015; s. 20–21, 46–47 ISBN 978-80-87316-56-6
- ↑ BINDER, Filip: Po stopách kultury, přírody i poznání. Zahraniční cesty české a rakouské šlechty mezi osvícenstvím a romantismem a jejich důsledky; NLN, Praha, 2020; s. 126, 135 ISBN 978-80-7422-705-9
- ↑ SKALICKÁ, Eva: Šlechtické rody na Rakovnicku; Státní okresní archiv Rakovník, 1998; s. 37 ISBN 80-85868-18-0
- ↑ Bernhard Fabian, Petr Mašek, Karen Kloth: Handbuch deutscher historischer Buchbestände in Europa. Eine Übersicht über Sammlungen in ausgewählten Bibliotheken, Strana 120, Georg Olms Verlag, Hildesheim 1997, ISBN 3-487-10355-9 bzw. ISBN 978-3-487-10355-6 (Digitalisat)
- ↑ Hrady, zámky a tvrze v Čechách, na Moravě a ve Slezsku, díl IV. Západní Čechy; Praha, 1985; s. 181
- ↑ HIEKE, Karel: České zámecké parky a jejich dřeviny; Praha, 1984; s. 142–150
- ↑ Rodina Eugena Černína in: Gothaisches genealogisches Taschenbuch der gräflichen Häuser: 1868, Gotha, 1868; s. 183–184 dostupné online
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- Paradoxy české šlechty, Vladimír Votýpka, nakladatelství Paseka, s.r.o., Praha a Litomyšl, rok vydání: 2005, 2013, ISBN 978-80-7432-351-5, stran 371, 2. vydání, kap. 9
- KOBLASA, Pavel. Czerninové z Chudenic. Stručné dějiny rodu a schematismus rodových panství. České Budějovice: Historicko-vlastivědný spolek České Budějovice, 2000.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Evžen Karel Černín z Chudenic na Wikimedia Commons
- Černínové na oficiálních stránkách zámku Benešov nad Ploučnicí
- Rodokmen Černínů na stránkách genealogy.euweb.cz (Miroslav Marek)
- Rodokmen s erby na stránkách www.roskildehistorie.dk
- Evžen Karel Černín na webu rakouského parlamentu
- Životopis Evžena Karla Czernina Archivováno 1. 8. 2021 na Wayback Machine.
- Rodokmen nedrahovické linie Černínů z Chudenic
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.