Embrujo
Fitxa | |
---|---|
Direcció | Carlos Serrano de Osma |
Protagonistes | |
Ajudant de direcció | Pere Lazaga Francisco Illera |
Director artístic | Joan Magriñà i Sanromà |
Producció | Fernando Butragueño José Antonio Martínez Arévalo |
Dissenyador de producció | Jose G. de Ubieta |
Guió | Pere Lazaga Carlos Serrano de Osma |
Música | Jesús Garcia Leoz |
Dissenyador de so | Francisco Gómez |
Fotografia | Salvador Torres Garriga |
Muntatge | Antonio Graciani |
Vestuari | Modas Ubach |
Maquillatge | Rodrigo Gurrucharri |
Productora | Producciones BOGA |
Dades i xifres | |
País d'origen | Espanya |
Estrena | 1 de setembre de 1947 |
Durada | 71 minuts 2.214 metres |
Idioma original | Castellà |
Pressupost | 1.717.840 pessetes |
Descripció | |
Gènere | Drama musical |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Embrujo és una pel·lícula dirigida per Carlos Serrano de Osma, estrenada l'any 1947 i protagonitzada per Lola Flores, Manolo Caracol, Fernando Fernán Gómez i María Dolores Pradera.
Argument
[modifica]Manolo Caracol descobreix en Lola Flores no només a la gran artista de la qual tots queden enamorats sinó a una obsessió, un amor que transcendeix els límits de la raó i que li farà caure en desgràcia. Després de l'èxit de la seva societat, Lola és contractada per exportar l'art flamenc a les principals ciutats del món. L'èxit de Lola trobarà el seu paral·lelisme en el fracàs i la rendició a la beguda de Manolo. Però el sentiment que ha deixat Manolo a Lola és massa gran i li farà tornar a Espanya per retrobar-se amb la seva obsessió
Al voltant de la pel·lícula
[modifica]Lola Flores va rodar amb la seva parella el cantaor de flamenc Manolo Caracol. La seva veu va ser doblada, i no la de Caracol que cantà profundament la sambra ¡Qué grande es la pena mia!.
Juntament amb aquesta parella també destacava un altre, la formada per Fernando Fernán Gómez i María Dolores Pradera que, igual que Lola i Caracol, se separarien amb el temps.[1]
El 25 de setembre de 1946 començà als estudis Orphea Films de Barcelona el rodatge d'Embrujo que es produirà al llarg de noranta-quatre dies. Una vegada finalitzat i presentat a la censura (Junta Superior de orientación Cinematográfica), va ser qualificat apta per majors de setze anys, degut a l'ambient de “tavernes i borratxeres” així com “escenes poc il·luminades carregades de fum i alcohol”.
S'estrenà a Badajoz el 25 de maig de 1947 amb dures crítiques que es repeteixen a Zamora, Huelva, Valencia i Cadis, fins a l'1 de setembre de 1947 quan s'estrenà a Barcelona al Cine Fantasio. La crítica de Barcelona fou més favorable que la de les anteriors ciutats però no evità el retard de l'estrena a Madrid quasi un any després.[2]
Repartiment
[modifica]repartiment:[3]
Actor / actriu | Personatge fictici |
---|---|
Lola Flores | Lola |
Manolo Ortega Caracol | Manolo |
Fernando Fernán Gómez | Mentor |
Antonio Bofarull | Don Antonio |
Camino Garrigó | Taranta |
María Dolores Pradera | Tita |
Fernando Sancho | Mister Benson |
Antonio Bofarull | Don Antonio |
Joaquín Soler Serrano | Roberto |
Jesús Puche | Jonson |
Julita Molina | Eugenia |
Charito Montemar | noia de conjunt |
Joan Magriñà i Sanromà | ballarí |
Vila | Violinista |
Bella Dorita | cantant junt al fanal |
Cos de ball del Liceu de Barcelona | ballarins |
Referències
[modifica]- ↑ Pineda Nova, Daniel «Les folklóriques i el cinema» (en castellà). ABC [Sevilla], 14-09-1984, pàg. 41 [Consulta: 31 octubre 2013].
- ↑ Aranzubia Cob, Asier. «2. La trilogia tel·lurica (1946-1947)2.4. Les arrels de l'Embrujo». A: Carlos Serrano de Osma. Historia de una pasión (en castellà), 2004, p. 91-96 [Consulta: 1r novembre 2013].
- ↑ Aranzubia Cob, Asier. «Filmografia». A: Carlos Serrano de Osma. Historia de una pasión (en castellà), 2004, p. 307-308 [Consulta: 1r novembre 2013].
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.