El piano
El piano[1] (títol original en anglès: The Piano) és un drama romàntic i eròtic ambientat a mitjans del segle XIX, escrit i dirigit per Jane Campion l'any 1993. La pel·lícula l'interpreten Holly Hunter, Harvey Keitel i Sam Neill, i va suposar el debut cinematogràfic d'Anna Paquin,[2] i la banda sonora és de Michael Nyman. Es fa filmar a Nova Zelanda[3] i va rebre múltiples premis, d'entre els quals 3 Oscars i 3 BAFTAs.[4] Aquesta pel·lícula va ser doblada al català.[1]
El film relata la vida d'Ada, una dona escocesa que es va quedar muda de petita i que es comunica per mitjà del seu piano i la seva filla Flora,[5] i que ara ha d'anar a Nova Zelanda per a conèixer el seu futur marit.
Argument
[modifica]Ada McGrath (Holly Hunter) és una dona escocesa que arriba amb la seva filla Flora (Anna Paquin) a Nova Zelanda el 1851. S'ha mort el seu marit, i el seu pare la ven en matrimoni a un pròsper granjer, Alistair Stewart (Sam Neill). Arriben en vaixell, juntament amb les seves pertinences i el piano amb què ha substituït la seva veu l'Ada, muda des dels sis anys; també es comunica a través de la seva filla, qui li fa de traductora del llenguatge de signes que ambdues utilitzen.
El nou marit obliga l'Ada a deixar el piano a la platja, on queda abandonat durant molt de temps a la mercè de la calor, la humitat i la salinitat del mar. George Baines (Harvey Keitel), un colon amb tatuatges maoris veí d'Alistair, el compra, i demana a l'Ada que li ensenyi a tocar l'instrument; li proposa un curiós tracte per tal de recuperar-lo: ell li deixa tocar el piano i ella es deixa tocar per George.
Frustrada artísticament però també sexualment, Ada sent també una creixent atracció pel seu veí; aquesta relació que neix entre els dos es transforma en un llaç emocional i sexual complex, fruit d'una passió innocent.[6]
Repartiment
[modifica]Intèrpret | Personatge | Veu en català[7] |
---|---|---|
Holly Hunter | Ada McGrath | Ana Pallejà |
Harvey Keitel | George Baines | Pere Molina |
Sam Neill | Alisdair Stewart | Joan Carles Gustems |
Anna Paquin | Flora McGrath | Carla Torres |
Kerry Walker | Tia Morag | Montse Miralles |
Geneviève Lemon | Nessie | Sílvia Llorente |
Tungia Baker | Hira | desconegut |
Ian Mune | Reverend | Eduard Elias |
Premis i nominacions
[modifica]D'entre tots els que va rebre, els principals són:[4]
Premis
[modifica]- Oscar a la millor actriu per a Holly Hunter
- Oscar a la millor actriu secundària per a Anna Paquin
- Oscar al millor guió original per a Jane Campion
- Palma d'Or al Festival de Canes per a Jane Campion
- Globus d'Or a la millor actriu dramàtica per a Holly Hunter
- Premi a la millor actriu al Festival de Canes per a Holly Hunter
- Premi César a la millor pel·lícula estrangera per a Jane Campion
- BAFTA a la millor actriu per a Holly Hunter
- BAFTA al millor vestuari per a Janet Patterson
- BAFTA al millor disseny de producció per a Andrew McAlpine
- Independent Spirit Award a la millor pel·lícula estrangera per a Jane Campion
Nominacions
[modifica]- Oscar a la millor pel·lícula per a Jane Campion
- Oscar al millor director per a Jane Campion
- Oscar a la millor fotografia per a Stuart Dryburgh
- Oscar al millor muntatge per a Veronika Jenet
- Oscar al millor vestuari per a Janet Patterson
- Globus d'Or a la millor pel·lícula dramàtica per a Jane Campion
- Globus d'Or al millor director per a Jane Campion
- Globus d'Or a la millor actriu secundària per a Anna Paquin
- Globus d'Or al millor guió per a Jane Campion
- Globus d'Or a la millor banda sonora original per a Michael Nyman
- BAFTA a la millor pel·lícula per a Jan Chapman i Jane Campion
- BAFTA a la millor fotografia per a Stuart Dryburgh
- BAFTA al millor muntatge per a Veronika Jenet
- BAFTA a la millor música per a Michael Nyman
- BAFTA al millor guió original per a Jane Campion
- BAFTA al millor so per a Lee Smith, Tony Johnson i Gethin Creagh
- Premi David Lean (atorgat per BAFTA) a la millor direcció per a Jane Campion
Banda sonora
[modifica]La música original va ser composta per Michael Nyman, que dirigeix l'Orquestra Filharmònica de Múnic. Malgrat que en la pel·lícula els temes són interpretats per Holly Hunter,[5] a l'àlbum ho són de la mà del mateix Nyman.
La banda sonora va ser nominada al Globus d'Or a la millor banda sonora original i al BAFTA a la millor música.
Atès que la protagonista és muda, el so del piano, a través del qual es comunica, representa la seva pròpia veu.
Temes[8]
- To The Edge Of The Earth 4:06
- Big My Secret 2:51
- A Wild And Distant Shore 5:50
- The Heart Asks Pleasure First 1:33
- Here To There 1:02
- The Promise 4:14
- A Bed Of Ferns 0:46
- The Fling 1:28
- The Scent Of Love 4:16
- Deep Into The Forest 2:58
- The Mood That Passes Through You 1:13
- Lost And Found 2:24
- The Embrace 2:36
- Little Impulse 2:11
- The Sacrifice 2:46
- I Clipped Your Wing 4:34
- The Wounded 2:26
- All Imperfect Things 4:03
- Dreams Of A Journey 5:30
- The Heart Asks Pleasure First/The Promise (Edit) 3:11
Referències
[modifica]- ↑ 1,0 1,1 «El piano». Ésadir.cat. [Consulta: 6 setembre 2022].
- ↑ Inici de la carrera professional d'Anna Paquin (anglès)
- ↑ Localitzacions de la pel·lícula, a IMDb (anglès)
- ↑ 4,0 4,1 Premis i nominacions que va rebre la pel·lícula, a IMDb (anglès)
- ↑ 5,0 5,1 Holly Hunter i el piano (castellà)
- ↑ «The Piano». The New York Times.
- ↑ «El piano». ElDoblatge.com. [Consulta: 6 setembre 2022].
- ↑ «Banda sonora de la pel·lícula, a Culturalia». Arxivat de l'original el 2006-05-28. [Consulta: 21 desembre 2009].
Enllaços externs
[modifica]- El piano a Fotogramas (castellà)
- El piano a DeCine21 (castellà)
- El piano a Biografías (castellà)
- Anàlisi de la pel·lícula a CinemaClassics
- Crítica de la pel·lícula, per Roger Ebert (Arxivat 2012-09-10 a Wayback Machine.) (anglès)
- Crítica de la pel·lícula a Entertainment Weekly (Arxivat) (anglès)
Pel·lícules dirigides |
| ||||
---|---|---|---|---|---|
Televisió |
|
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.