Прицкер (награда)
Прицкер Pritzker Prize | |
![]() | |
Домакин | фондация „Хаят“ |
---|---|
Дата | ежегодно |
Възнаграждение | $ 100 000 |
Първо връчване | 1979 |
Уебсайт | www.pritzkerprize.com |
Прицкер Pritzker Prize в Общомедия |
Прицкер (на английски: Pritzker) е годишна архитектурна награда, връчвана от фондация „Hyatt“. Присъжда се на действащи архитекти, чиито работи демонстрират притежанието на качества като талант, широк кръгозор и отговорност. Архитекти, които имат значителни постижения в изграждането на естетическа заобикаляща ни среда посредством изкуството на архитектурата и в съгласие с принципите за хуманност.[1] Наградата е основана от Джей А. Прицкер и съпругата му Синди и се финансира от фамилията Прицкер. Смятана е за един от най-престижните световни призове за архитектура. Често е определяна като еквивалент на Нобелова награда в архитектурата,[2] а също може да бъде сравнена и с филмовите награди „Оскар“. Призът се присъжда независимо от националност, раса, вероизповедание или идеология.[3] Лауреатите получават почетна грамота и парична сума в размер на $100 000 долара. До 1987 г. ограничен тираж от пластика на Хенри Мур се връчва заедно с наградата. След тази година се изработва бронзов медальон, който замества пластиката.[1] На гърба му на латински е изписано: firmitas, utilitas, venustas (на български: устойчивост, утилитарност, наслада). Надписът е вдъхновен от римския архитект от античността – Витрувий.[1]
Изпълняващият длъжността изпълнителен директор на наградата всяка година отправя молба за издигане на номинации към хора от академичните среди, критици и експерти с интереси в сферата на архитектурата. Поканват се да направят номинации и носителите на приза. Всеки лицензиран архитект също може да изпрати персонално предложение преди 1 ноември всяка година. Журито се състои от между 5 и 9 членове, всеки един е експерт и признат професионалист в своята област – архитектура, образование, култура, бизнес и издателска дейност. Дебатирането се извършва в началото на годината върху получените номинации от предходната година. През пролетта се обявяват резултатите.
Заха Хадид (2004), Кадзуо Седжима (2010), Ивон Фарел (2020), Шели Макнамара (2020) и Ан Лакатон (2021) са жените, печелили наградата. Най-младият лауреат е французинът Кристиан де Портзампарк, 50-годишен в годината на награждаването му.
Лауреати[4]
[редактиране | редактиране на кода]![The inaugural laureate Philip Johnson behind an architectural model](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/07/Philip_Johnson.2002.FILARDO.jpg/170px-Philip_Johnson.2002.FILARDO.jpg)
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/23/Richard_Meier_at_the_2009_Tribeca_Film_Festival.jpg/170px-Richard_Meier_at_the_2009_Tribeca_Film_Festival.jpg)
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e1/Oscarniemeyer.jpg/170px-Oscarniemeyer.jpg)
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c8/Siza_Vieira.jpg/170px-Siza_Vieira.jpg)
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f9/Fumihiko_Maki_2010.jpg/170px-Fumihiko_Maki_2010.jpg)
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/68/Tadao_Ando_2004.jpg/170px-Tadao_Ando_2004.jpg)
![1999 winner Sir Norman Foster, giving a speech behind a lecturn](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a6/Norman_Foster_dresden_061110.jpg/170px-Norman_Foster_dresden_061110.jpg)
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fd/Rem_Koolhaas.jpg/170px-Rem_Koolhaas.jpg)
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8a/Jean_Nouvel_2009_Vienna.jpg/170px-Jean_Nouvel_2009_Vienna.jpg)
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/58/Eduardo_Souto_de_Moura.jpg/170px-Eduardo_Souto_de_Moura.jpg)
Година | Лауреат | Националност | Примерна творба (година на реализация) | Място на церемонията | |
---|---|---|---|---|---|
1979 | Филип Джонсън | ![]() |
![]() |
Стъклената къща (1949) | Дъмбартън Оукс |
1980 | Луис Бараган | ![]() |
![]() |
Torres de Satélite (1957) | Дъмбартън Оукс |
1981 | Сър Джеймс Стърлинг | ![]() |
![]() |
Seeley Historical Library (1968) | Строителен музей, Вашингтон |
1982 | Кевин Рош | ![]() |
![]() |
Сграда на Рицарите на Колумб, Ню Хейвън (1969) | Институт за изкуства, Чикаго |
1983 | Йау Минг Пей | ![]() |
![]() |
Източно крило на Националната художествена галерия, Вашингтон (1978) | Метрополитън музей, Ню Йорк |
1984 | Ричард Майер | ![]() |
![]() |
Висш музей за изкуство, Атланта (1983) | Национална художествена галерия, Вашингтон |
1985 | Ханс Холайн | ![]() |
![]() |
Абтайберг Мусеум, Мьонхенгладбах (1982) | Библиотека Хънтингтън |
1986 | Готфрид Бьом | ![]() |
![]() |
Църква „Възкресение Христово“, Кьолн (1968) | Worshipful Company of Goldsmiths |
1987 | Кензо Танге | ![]() |
![]() |
Катедрала „Непорочно зачатие на света Богородица“, Токио (1964) | Музей за изобразително изкуство „Кимбъл“ |
1988 | Гордън Бъншафт | ![]() |
![]() |
Библиотека Бейнике за редки книги и ръкописи (1963) | Art Institute of Chicago |
1988 | Оскар Нимайер | ![]() |
Катедрала на Бразилия, Бразилия (1958) | Art Institute of Chicago | |
1989 | Франк Гери | ![]() ![]() |
![]() |
Концертна зала „Уолт Дисни“, Лос Анджелис (1999 – 2003) | Tōdai-ji |
1990 | Алдо Роси | ![]() |
![]() |
Бонефантен Мусеум (1990) | Палацо Граси, Венеция |
1991 | Робърт Вентури | ![]() |
![]() |
Национална галерия в Лондон, крило „Сейнсбъри“ (1991) | Palacio de Iturbide, Мексико |
1992 | Алваро Сиза | ![]() |
Pavilion of Portugal in Expo'98 (1998) | Библиотека „Харолд Уошингтън“ | |
1993 | Фумихико Маки | ![]() |
![]() |
Tokyo Metropolitan Gymnasium (1991) | Пражки град |
1994 | Кристиан де Портзампарк | ![]() |
Посолство на Франция в Берлин (2003) | The Commons, Кълъмбъс, Индиана | |
1995 | Тадао Андо | ![]() |
Nagaragawa Convention Center (1995) | Версайски дворец | |
1996 | Рафаел Монео | ![]() |
Конгресен център „Курсаал“ в Сан Себастиан (1999) | Център „Гети“ | |
1997 | Свере Фен | ![]() |
![]() |
Норвежки музей на ледниците във Ферланд (1991) | Музей Гугенхайм - Билбао |
1998 | Ренцо Пиано | ![]() |
Международно летище Кансай (1994) | Белият дом, Вашингтон | |
1999 | Сър Норман Фостър | ![]() |
![]() |
Милениъм Бридж, Лондон (2000) | Altes Museum |
2000 | Рем Куулхаас | ![]() |
Посолство на Нидерландия в Берлин (2003) | Йерусалимски археологически парк | |
2001 | Херцог & де Мерон | ![]() |
![]() |
Тейт Модърн (2000) | Монтичело |
2002 | Глен Мъркът | ![]() |
![]() |
Berowra Waters Inn (1983) | Капитолий, Рим |
2003 | Йорн Утсон | ![]() |
![]() |
Опера на Сидни (1973) | Кралска академия за изящни изкуства „Сан Фернандо“ |
2004 | Заха Хадид | ![]() ![]() |
![]() |
Bridge Pavilion (2008) | Ермитаж, Санкт Петербург |
2005 | Том Мейн | ![]() |
![]() |
San Francisco Federal Building (2007) | Pritzker Pavilion, Millennium Park |
2006 | Паулу Мендес да Роша | ![]() |
![]() |
Saint Peter Chapel, Campos do Jordão, São Paulo (1987) | Дворец Долмабахче, Истанбул |
2007 | Сър Ричард Роджърс | ![]() |
![]() |
Седалище на „Лойд“ в Лондон (1986) | Банкетна къща, Уайтхол |
2008[5] | Жан Нувел | ![]() |
![]() |
Торе Агбар (2005) | Библиотека на Конгреса, Вашингтон |
2009[6] | Петер Зумтор | ![]() |
![]() |
Спа комплекс Therme Vals, Валс, Швейцария (1996) | Дворец на Законодателното събрание на Буенос Айрес |
2010[7] | Кадзуо Седжима и Рюе Нишидзава | ![]() |
![]() |
Музей за съвременно изкуство в Каназава (2003) | Остров Елис, Ню Йорк |
2011[8] | Едуарду Соуто де Моура | ![]() |
Общински стадион в Брага | Аудиториум „Андрю У. Мелон“, Вашингтон | |
2012 | Уонг Шу | ![]() |
![]() |
Музей на Нинбо, Нинбо | Пекин |
2013[9] | Тойо Ито | ![]() |
![]() |
Sendai Mediatheque, (2001) | Президентска библиотека и музей „Джон. Ф. Кенеди“, Бостън |
2014 | Шигеру Бан | ![]() |
Център „Жорж Помпиду“ в Мец (2010) | Държавен музей (Амстердам), Амстердам | |
2015[10] | Фрай Ото | ![]() |
![]() |
Олимпийски стадион (Мюнхен) (1972) | New World Center, Маями |
2016 | Алехандро Аравена | ![]() |
![]() |
Сиамските кули, Папски католически университет на Чили | Седалище на ООН, Ню Йорк |
2017 | Рафаел Аранда, Карме Пигем & Рамон Вилалта (RCR Arquitectes) |
![]() |
![]() |
Библиотека „Свети Антоний“, Барселона (2008) | Дворец „Акасака“, Токио |
2018 | Балкришна Доши | ![]() |
![]() |
Индийски институт по мениджмънт в Бенгалуру (1977 – 1992) | Музей „Ага Хан“, Торонто |
2019[11] | Арата Исодзаки | ![]() |
Небостъргач „Мито“ в Мито (1990) | Версайски дворец | |
2020[12] | Ивон Фарел и Шели Макнамара | ![]() |
![]() |
Корпус „Графтън“ на Университет Бокони (2007) | онлайн |
2021[13] | Ан Лакатон и Жан-Филип Васал | ![]() |
Небостъргач „Bois le Prêtre“, социални жилища (2005) |
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ а б в Purpose, History, Ceremony // Pritzker Prize official site. The Hyatt Foundation. Посетен на 26 март 2019.
- ↑ Goldberger, Paul. Architecture View; What Pritzker Winners Tell Us About the Prize // The New York Times. 28 май 1988. Посетен на 26 юни 2009.
- ↑ Nomination Process // Pritzker Prize official site. The Hyatt Foundation. Посетен на 26 март 2019.
- ↑ Laureates // Pritzker Prize official site. The Hyatt Foundation. Посетен на 26 март 2019.
- ↑ Жан Нувел е новият носител на наградата "Прицкер" // Gradat.bg. Градът Медиа Груп, 13 април 2008. Посетен на 18 март 2021.
- ↑ Петер Цумтор е тазгодишният носител на наградата "Прицкер" // Gradat.bg. Градът Медиа Груп, 13 април 2009. Посетен на 18 март 2021.
- ↑ Японски архитекти взеха наградата "Прицкер" за 2010 г // Gradat.bg. Градът Медиа Груп, 30 март 2010. Посетен на 18 март 2021.
- ↑ Португалски архитект получи тазгодишната награда "Прицкер" // Gradat.bg. Градът Медиа Груп, 29 март 2011. Посетен на 18 март 2021.
- ↑ Тойо Ито е лауретът на наградата Прицкер за 2013 г // Gradat.bg. Градът Медиа Груп, 18 март 2013. Посетен на 18 март 2021.
- ↑ Ото Фрай с наградата "Прицкер" за 2015 г // Gradat.bg. Градът Медиа Груп, 11 март 2015. Посетен на 18 март 2021.
- ↑ Николай Тодоров. Арата Изосаки е носителят на "Прицкер" за 2019 г // Gradat.bg. Градът Медиа Груп, 5 март 2019. Посетен на 18 март 2021.
- ↑ Николай Тодоров. Pritzker Architecture Prize 2020: Ивон Фарел и Шели Макнамара от Дъблин // Gradat.bg. Градът Медиа Груп, 6 март 2020. Посетен на 18 март 2021.
- ↑ Pritzker Architecture Prize 2021: Ан Лакатон и Жан-Филип Васал // Gradat.bg. Градът Медиа Груп, 18 март 2021. Посетен на 18 март 2021.
Външни препратки
[редактиране | редактиране на кода]
|
|
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.