Присово
Присово | |
Общи данни | |
---|---|
Население | 712 души[1] (15 март 2024 г.) 28,8 души/km² |
Землище | 42 436 km² |
Надм. височина | 240 m |
Пощ. код | 5033 |
Тел. код | 061105 |
МПС код | ВТ |
ЕКАТТЕ | 58459 |
Администрация | |
Държава | България |
Област | Велико Търново |
Община – кмет | Велико Търново Даниел Панов (ГЕРБ; 2011) |
Кметство – кмет | Присово Малина Попова (независим) |
Присово в Общомедия |
Присово е село в Северна България. То се намира в община Велико Търново, област Велико Търново.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fe/Prisovo%2CBulgaria.jpg/220px-Prisovo%2CBulgaria.jpg)
География
[редактиране | редактиране на кода]Село Присово се намира на 6 км югоизточно от Велико Търново. Намира се в началото на Подбалканската котловина, заградена от хълмовете Присой бърдо, Страната до с. Мерданя, възвишенията на гр. Килифарево при селата Големани, Нацовци и Дебелския баир. Селището и землището му граничат на запад с гр. Дебелец, на юг с гр. Килифарево и с. Плаково, на югоизток със с. Велчево, на изток със селата Пчелище и Драгижево, на североизток със село Малки Чифлик и на север с Велико Търново.
Присово се намира на около 200 – 280 м надморска височина и има умерено-континентален климат със студена зима и горещо лято, както цялата Подбалканска котловина. По-умерен е от климата на Северна България, защото благодарение на хълмовете, които ограждат на север селото, трудно проникват студените северни ветрове и течения. В същото време Присово е изложено на течение, което идва от местността Дълга лъка към Велико Търново през Присовското усое и от Дебелец и се оттича през селата Пчелище и Церова кория. Това течение задържа развитието на стопанските култури с една-две седмици.
В района на селото духат предимно западни и североизточни ветрове, по-рядко – южняк и източен вятър. През летния сезон падат проливни дъждове, придружени с бури и гръмотевици. През юли и август нерядко настъпва продължителна суша.
През селото тече Присовската рекичка, която събира водите си от редица изворчета и чешми и в миналото се е вливала в р. Янтра. При корекцията на шосето за гр. Елена е изграден микроязовир преди началото на Присовското устие. По неговата дига минава шосеен път.
Заселено е компактно от двете страни на Присовската рекичка с нагъсто застроени къщи.[2]
История
[редактиране | редактиране на кода]В Присово се създава Кредитна кооперация „Св. Никола“ през 1926 година. През 1971 година в селото се открива фабрика за нестандартно оборудване.
Население
[редактиране | редактиране на кода]Численост на населението според преброяванията през годините:[3][4]
| ![]() |
Етнически състав
[редактиране | редактиране на кода]- Преброяване на населението през 2011 г.
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:[5]
Численост | Дял (в %) | |
Общо | 823 | 100.00 |
Българи | 741 | 90.03 |
Турци | 11 | 1.33 |
Цигани | ||
Други | ||
Не се самоопределят | ||
Неотговорили | 67 | 8.14 |
Транспорт
[редактиране | редактиране на кода]Селото има редовен автобусен превоз до Велико Търново, Пчелище, Церова Кория, Капиново, Миндя, Велчево и Къпиновски манастир.
Култура
[редактиране | редактиране на кода]Основно училище „Христо Ботев“
[редактиране | редактиране на кода]Първото килийно училище в Присово се създава около 1780 година. Обучението се е водило от попове в килии при примитивни условия. Сегашната стара сграда, намираща се в двора на църквата, е имала 3 по-големи помещения, където седнали на рогозка са учели децата. През 1922 г. се създава за първи път в селото прогимназия в бивш манастирски метох. Взаимно училище в Присово се създава през 1897 година. През периода 1945 – 1980 г. учениците от село Присово учат в училищната сграда, построена през 1932.
Културни и природни забележителности
[редактиране | редактиране на кода]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c0/Prisovo-chitalishte.jpg/220px-Prisovo-chitalishte.jpg)
Присовски манастир „Св. Архангел Михаил“
[редактиране | редактиране на кода]Манастирът е разположен южно от Присово, близо до град Дебелец. Според преданието е съграден от братята Асеневци в памет и прослава на загиналите в бой български войски срещу Исак Ангел на Архангеловден. Вероятно до манастира (на върха) е имало крепост, която е пазила дефилето. По време на Втората българска държава тук са се подготвяли църковни служители и преписвачи на книги. Обителта често е посещавана от цар Иван Александър и семейството му.
Манастирът е опустошен при падането под османска власт, а през 1409 г. е създаден отново като книжовна школа. Монахът Лука (Преподобный Лука, йеромонах Присовский) през 1426 г. преписва един триод в този манастир. Изграден е отново по време на Търновските въстания на Тодор Балина и Павел Джорджич. След дълго време монаси от Рилския и Самоковския манастир построяват малка сграда за живеене и параклис за молитви.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/68/School_in_Prisovo%2CBulgaria.jpg/220px-School_in_Prisovo%2CBulgaria.jpg)
През 1858 г. майстор Петко Христов от Дебелец започва изграждането на сегашния храм. Неколкократни набези и грабежи принуждават обитателите да построяват тайници. За възстановяване на манастира помогнали много селяни от Дебелец и Присово, еснафът (казанджии, бакърджии и дърводелци) от Габрово, Търново и Дряново.
Манастирът е приемал просветители, възрожденци, хайдути и революционери. Посещаван (1867 г.) от Панайот Хитов, Васил Левски, Иван Кършовски и зограф Цани от Трявна. През 1869 г. Васил Левски пристига с отец Матей Миткалото. Иларион Макариополски още като ученик е идвал често. Манастирът е посетен от Левски, Димитър Общи и лясковския куриер на комитета Марин Стойчев през есента на 1871 г.
Преди да избухне Априлското въстание, в манастира пристига бъдещият войвода поп Харитон и прави събрание в игуменовата килия.
Присовски девически манастир „Св. Великомъченик Пантелеймон“
[редактиране | редактиране на кода]![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/32/Prisovo-Monastery-Saint-Panteleimonas.jpg/220px-Prisovo-Monastery-Saint-Panteleimonas.jpg)
Основан през 1870 г., като „семеен“ манастир от Минчо и Дража Райчеви. Църквата в него е построена 1881 г. и е осветена през 1882 г.
Личности
[редактиране | редактиране на кода]- Николай Цигулинов (1910 – 1980) – състезател по борба, кечист в Германия и Гърция
- Марко Марков (1919 – 2002) – български лекар, генерал-лейтенант от медицинската служба
- Иван Вачков (1920 – 1981) – политик от БКП, бивш главен прокурор на България
- Пламен Валентинов Петров (р. 1983) – историк, публицист, изкуствовед, директор на художествена галерия в Казанлък
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ www.grao.bg
- ↑ Извадка от книгата на ЦОНЬО СТ.МАРИНОВ И ПЕТКО Д.ПЕТКОВ „СЕЛО КРАЙ ТЪРНОВГРАД“
- ↑ „Справка за населението на село Присово, община Велико Търново, област Велико Търново, НСИ“ // nsi.bg. Посетен на 14 декември 2018.
- ↑ „The population of all towns and villages in Veliko Tarnovo Province with 50 inhabitants or more according to census results and latest official estimates“ // citypopulation.de. Посетен на 14 декември 2018. (на английски)
- ↑ „Ethnic composition, all places: 2011 census“ // pop-stat.mashke.org. Посетен на 14 декември 2018. (на английски)
Външни препратки
[редактиране | редактиране на кода]- Градски транспорт В.Търново Архив на оригинала от 2010-01-25 в Wayback Machine.
|
|
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.