Джон Уилям Уотърхаус
Джон Уилям Уотърхаус John William Waterhouse | |
британски художник | |
![]() | |
Роден | |
---|---|
Починал | 11 февруари 1917 г.
Лондон, Англия, Великобритания |
Погребан | Великобритания |
Учил в | Кралска академия по изкуствата |
Кариера в изкуството | |
Жанр | портрет[1][2] |
Направление | Прерафаелити, Импресионизъм, символизъм |
Известни творби | „Танатос в изобразителното изкуство“ |
Семейство | |
Подпис | ![]() |
Джон Уилям Уотърхаус в Общомедия |
Джон Уилям Уотърхаус (на английски: John William Waterhouse), член на Кралската академия по изкуствата (6 април 1849 – 10 февруари 1917), е английски художник, известен с работата си в стила на прерафаелитите. Той работи няколко десетилетия след разпадането на Братството на прерафаелитите, достигнало своя разцвет в средата на деветнадесети век, и затова неговият стил се нарича „модерен прерафаелит“[3]. Творбите му са характерни със своите изображения на жени от древногръцката митология и легендата за Артур и показват стилистично влияние не само от страна на прарафаелитите, но и от неговите съвременници импресионистите.
Роден в Италия от английски родители художници, той по-късно се мести в Лондон, където се записва в Кралската академия на изкуствата. Скоро започва да участва в годишните летни изложби на академията, като се фокусира върху създаването на големи платна, изобразяващи сцени от ежедневния живот и митологията на древна Гърция. По-късно възприема художествения стил на прерафаелитите, въпреки че е излязъл от мода на британската арт сцена няколко десетилетия преди това.
Макар и да не е толкова добре познат като ранни художници прерафаелити като Данте Габриел Росети, Джон Миле и Уилям Холман Хънт, работата на Уотърхаус днес е изложена в няколко големи британски художествени галерии, а през 2009 година Кралската академия на изкуствата организира голяма ретроспекция на работата му.
Биография
[редактиране | редактиране на кода]Ранни години
[редактиране | редактиране на кода]Уотърхаус е роден в Рим в семейството на английски художници Уилям и Изабела Уотърхаус през 1849 г. През същата година на лондонската арт сцена излизат прерафаелитите, включително Данте Габриел Росети, Джон Миле и Уилям Холман Хънт и я завземат[4]. Точната дата на раждането му не е известна, въпреки че е бил кръстен на 6 април, а изучаващият работата му Питър Трипи смята, че той е роден между 1 и 23 януари[5]. Ранните години от живота му в Италия вероятно са една от причините много от по-късните му картини да са върху теми от Древен Рим или взети от римската митология.
Когато той е на пет години, семейството се премества в лондонския квартал Южен Кенсингтън, близо до новопостроения Музей Виктория и Албърт. Уотърхаус или „Нино“ по артистичен псевдоним бил насърчаван да рисува, а често и да скицира произведения от Британския музей и Националната галерия[6]. През 1871 той е приет да учи в Кралската академия, първоначално скулптура, преди да премине към живописта.
Ранна кариера
[редактиране | редактиране на кода]Ранните му работи са на класически теми в духа на Лорънс Алма-Тадема и Фредерик Лейтън. Тези ранни творби били изложени в галерия Дъдли и в Дружеството на британските художници. През 1874 Уотърхаус представя на лятната изложба на Кралската академия по класическа алегория „Сън и неговият полубрат Смърт“[7]. Картината е много добре приета и той участва в изложбите на Академията почти всяка година без 1890 и 1915 докато е жив. Той получава кураж след като през 1876 г. излага картината After the Dance и му се отделя главно място във всяка следваща лятна изложба на академията. Вероятно в резултат на това картините му стават все по-големи по размер[8].
Късна кариера
[редактиране | редактиране на кода]През 1883 г. се жени за Естър Кенуорти, дъщеря на преподавател по изобразително изкуства в Илинг, която вече е излагала свои картини в Кралската академия. Те имат две деца, които умират малки. През 1895 г. Уотърхаус е избран за пълноправен член на Кралската академия. Той преподава в Художествената гимназия Сейнт Джон Ууд и става част от Съвета на Кралската академия.
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/93/Waterhouse-sleep_and_his_half-brother_death-1874.jpg/220px-Waterhouse-sleep_and_his_half-brother_death-1874.jpg)
Една от най-известните му картини е The Lady of Shalott, която разказва за Илейн от Астолат, която умира от мъка, защото Ланселот не отговаря на чувствата ѝ. Уотърхаус създава три картини с нейния образ през 1888, 1894 и 1916 г. Друг любим герой на твореца е Офелия, а най-известната от неговите картини с Офелия я изобразява точно преди смъртта ѝ, поставяйки цветя в косата си докато седи върху клон от дърво, надвесено над езеро. Той се вдъхновявал от картини, посветени на Офелия от Данте Габриел Росети и Джон Миле. Представя картината Офелия, нарисувана през 1888, за да получи дипломата си от Кралската академия. След това картината е изгубена чак до 20 век, а днес е в колекцията на Лорд Лойд-Уебър. Уотърхаус рисува Офелия отново през 1894, 1909 и 1910 г. и планира още една картина от поредицата, наречена „Офелия в двора на църквата“ („Ophelia in the Churchyard“).
Уотърхаус не успява да завърши серията с Офелия, защото се разболява тежко от рак през 1915 г. и умира две години по-късно. Гробът му е на гробището Кенсал-грийн в Лондон.
Галерия
[редактиране | редактиране на кода]Джон Уотърхаус създава общо 118 картини.
1870
[редактиране | редактиране на кода]-
Undine
1872 -
Gone, But Not Forgotten
1873 -
The Unwelcome Companion--A Street Scene in Cairo
1873 -
La Fileuse
1874 -
In the Peristyle
1874 -
Miranda
1875 -
A Sick Child brought into the Temple of Aesculapius
1877 -
The Remorse of the Emperor Nero after the Murder of his Mother
1878
1880
[редактиране | редактиране на кода]-
Dolce far Niente
1880 -
Diogenes
1882 -
The Favourites of the Emperor Honorius
1883 -
Consulting the Oracle
1884 -
Saint Eulalia
1885 -
Magic Circle
1886 -
The Lady of Shalott
1888 -
Cleopatra
1888 -
Ophelia
1889
1890
[редактиране | редактиране на кода]-
A Roman Offering
1890 -
Circe Offering the Cup to Ulysses
1891 -
Ulysses and the Sirens
1891 -
Danaë
1892 -
Circe Invidiosa
1892 -
A Naiad or Hylas with a Nymph
1893 -
La Belle Dame sans Merci
1893 -
A Female Study
1894 -
The Lady of Shalott Looking at Lancelot
1894 -
Ophelia
1894 -
The Shrine
1895 -
Saint Cecilia
1895 -
Pandora
1896 -
Hylas and the Nymphs
1896 -
Juliet
1898
1900
[редактиране | редактиране на кода]-
The Siren
c. 1900 -
Destiny
1900 -
The Lady Clare
1900 -
Nymphs Finding the Head of Orpheus
1900 -
The Mermaid
1901 -
The Crystal Ball
1902 -
The Missal
1902 -
Windflowers
1902 -
Boreas
1903 -
Echo and Narcissus
1903 -
Psyche Opening the Golden Box
1903 -
Psyche Opening the Door into Cupid's Garden
1904 -
Lamia
(version 1)
1905 -
Jason and Medea
1907 -
The Bouquet
(a study)
1908 -
Gather Ye Rosebuds or Ophelia (a study)
circa 1908 -
Gather Ye Rosebuds While Ye May...
1908 -
The Soul of the Rose or My Sweet Rose
1908 -
Gather Ye Rosebuds While Ye May
1909 -
Lamia
(version 2)
1909 -
Thisbe
1909
1910
[редактиране | редактиране на кода]-
Ophelia
1910 -
Spring Spreads One Green Lap of Flowers
1910 -
The Charmer
1911 -
Penelope and the Suitors
1912 -
The Annunciation
1914 -
Dante and Matilda (study) (formerly called „Dante and Beatrice“)
c. 1914 – 17 -
Matilda
c. 1915 -
I am half-sick of shadows, said the Lady of Shalott
1916 -
A Tale from the Decameron
1916 -
Miranda -- The Tempest
1916 -
Tristan and Isolde
1916
Литература
[редактиране | редактиране на кода]- Moyle, Franny (13 June 2009), "Pre-Raphaelite art: the paintings that obsessed the Victorians, The Daily Telegraph (Review), pp. R2–R3.
- Simpson, Eileen (17 June 2009), "Pre-Raphaelites for a new generation: Letters, 17 June: Pre-Raphaelite revival", The Daily Telegraph.
- Dorment, Richard (29 June 2009), "Waterhouse: The modern Pre-Raphaelite, at the Royal Academy – review", The Daily Telegraph.
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ john-william-waterhouse
- ↑ www.artnet.com
- ↑ Trippi, Peter; [Elizabeth Prettejohn Prettejohn, Elizabeth]; Upstone, Robert. J.M. Waterhouse: The Modern Pre-Raphaelite Gallery Guide. The Royal Academy of Art. 2009.
- ↑ Trippi, Peter. J.M. Waterhouse. Page 4. Phaidon. 2002.
- ↑ Trippi, Peter. J.M. Waterhouse. Page 9. Phaidon. 2002.
- ↑ Trippi, Peter. J.M. Waterhouse. Page 14. Phaidon. 2002.
- ↑ Trippi, Peter; Prettejohn, Elizabeth; Upstone, Robert. J.M. Waterhouse: The Modern Pre-Raphaelite Gallery Guide. The Royal Academy of Art. 2009.
- ↑ Trippi, Peter; Prettejohn, Elizabeth; Upstone, Robert. J.M. Waterhouse: The Modern Pre-Raphaelite Gallery Guide. The Royal Academy of Art. 2009.
Външни препратки
[редактиране | редактиране на кода]- John William Waterhouse.net Архив на оригинала от 2010-05-29 в Wayback Machine.
- John William Waterhouse (The Art and Life of JW Waterhouse);
- John William Waterhouse (Comprehensive Painting Gallery)
- John William Waterhouse (1849 – 1917)
- John William Waterhouse Style and Technique
- Waterhouse at Tate Britain
- Echo and Narcissus (1903)
- Ten Dreams Galleries
- John William Waterhouse in the „History of Art“ Архив на оригинала от 2020-11-27 в Wayback Machine.
- Profile on Royal Academy of Arts Collections
![]() ![]() |
Тази страница частично или изцяло представлява превод на страницата John William Waterhouse в Уикипедия на английски. Оригиналният текст, както и този превод, са защитени от Лиценза „Криейтив Комънс – Признание – Споделяне на споделеното“, а за съдържание, създадено преди юни 2009 година – от Лиценза за свободна документация на ГНУ. Прегледайте историята на редакциите на оригиналната страница, както и на преводната страница, за да видите списъка на съавторите.
ВАЖНО: Този шаблон се отнася единствено до авторските права върху съдържанието на статията. Добавянето му не отменя изискването да се посочват конкретни източници на твърденията, които да бъдат благонадеждни. |
|
Text is available under the CC BY-SA 4.0 license; additional terms may apply.
Images, videos and audio are available under their respective licenses.